Държавен вестник, бр. 42, 2006 г., стр. 111

Б Р О Й  42
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  111
3. задълженията на ветеринарномедицин-
ските органи, свързани с контрола по спазване
на изискванията по т. 1.
Чл. 2. Разпоредбите на наредбата не се при-
лагат за:
1. животновъдни обекти с по-малко от 350 ко-
кошки носачки;
2. животновъдни обекти, които отглеждат
кокошки за развъждане.
Чл. 3. (1) Системите за отглеждане на ко-
кошки носачки са:
1. алтернативни;
2. за отглеждане в неуголемени клетки;
3. за отглеждане в уголемени клетки.
(2) Забранява се използването на системата
по ал. 1, т. 2 от животновъдните обекти, въве-
дени в експлоатация след 1.I.2003 г.
Раздел II
Общи изисквания към помещенията, в които
се отглеждат кокошки носачки
Чл. 4. (1) Помещенията, в които се отглеж-
дат кокошки носачки, отговарят на следните
изисквания:
1. температура на въздуха—от 15 до 25 °С;
2. относителна влажност на въздуха—60—
70 %;
3. осигурена изкуствена вентилация, която
поддържа скорост на движение на въздуха 0,2—
0,3 m/s и гарантира оптимално ниво на запра-
шеност и концентрация на вредни газове, оп-
ределени с технологичната програма;
4. осветление, осигурено при условията на
ал. 2;
5. ниво на шум—не повече от 80 dB, като се
избягва постоянният или внезапният шум;
6. вентилаторите, съоръженията за хранене
и останалото оборудване са конструирани и
поддържани по такъв начин, че да създават
възможно най-малко шум;
7. помещенията, в които са разположени два
и повече редове с клетки, разполагат с оборуд-
ване, което позволява инспектиране на всички
редове без затруднения и улеснява изваждане-
то на кокошките.
(2) Осветлението по ал. 1, т. 4 може да бъде:
1. изкуствено—с интензивност през деня
3,5—4,0 W/m2, последвано от полумрак с дос-
татъчна продължителност за успокояване на
кокошките, който преминава в непрекъснат
период на тъмнина; периодът на тъмнина е с
продължителност 1/3 от денонощието, за да се
осигури почивка на кокошките и да се предот-
вратят здравни проблеми, като имуносупресия
и очни аномалии;
2. естествено—при което прозорците са раз-
положени така, че светлината се разпространя-
ва еднакво върху пространството, на което са
настанени кокошките.
Раздел III
Задължения на собствениците и управители-
те на животновъдните обекти за отглеждане
на кокошки носачки
Чл. 5. Собствениците и управителите на
животновъдните обекти за отглеждане на ко-
кошки носачки са длъжни да:
1. поддържат ежедневно хигиената в поме-
щенията и клетките, без да предизвикват стрес
при кокошките;
2. извършват редовно механично почиства-
не и дезинфекция на помещенията, съоръжени-
ята и инвентара и винаги при подмяна на една
партида кокошки с друга;
3. отстраняват ежедневно мъртвите кокош-
ки и почистват изпражненията толкова често,
колкото е необходимо;
4. проверяват здравословното състояние на
животните най-малко веднъж дневно.
Чл. 6. (1) Не се допуска извършването на
манипулации, които водят до осакатяване на
кокошките по какъвто и да е начин.
(2) По преценка на ветеринарен лекар може
да се подрязват човките на пилетата до 10-днев-
на възраст, предназначени за носачки, с цел да
се предотвратят изкълваването на перата и
канибализмът.
(3) Манипулацията по ал. 2 се извършва от
ветеринарен лекар или ветеринарен техник.
Раздел IV
Специални изисквания за хуманно отношение
към кокошките носачки, отглеждани по алтер-
нативните системи
Чл. 7. (1) Помещенията, в които се отглеж-
дат кокошки носачки, разполагат със:
1. подове, конструирани по начин, който
осигурява правилно положение на всички насо-
чени напред пръсти на всеки крак;
2. линейни или кръгли хранилки, като при
линейни хранилки е осигурена дължина на хра-
нителния фронт най-малко 10 cm за кокошка, а
при използване на кръгли хранилки—най-мал-
ко 4 cm за кокошка;
3. една от следните системи за поене:
а) улейни поилки за непрекъснато поене,
които осигуряват 2,5 cm поилен фронт на всяка
кокошка;
б) кръгови поилки, които осигуряват 1 cm
поилен фронт на всяка кокошка;
в) нипелни поилки или чаши, като на всеки
10 кокошки се осигурява най- малко една ни-
пелна поилка или чаша; когато поилките са
поставени отвесно, всяка кокошка има достъп
най-малко до две нипелни поилки или чаши;
4. най-малко едно гнездо за всеки седем ко-
кошки; когато се използват групови гнезда, се
осигурява най-малко 1 m2 гнездово простран-
ство за максимум 120 кокошки;