Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 3

Б Р О Й  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
изпълнителен характер при точно установени
условия и ред. Глобалната икономическа и
финансова криза не само оправдават, но и нала-
гат подобно законово решение.
Бюджетното салдо като резултатна величи-
на (балансираща позиция) не може директно
да се променя. Върху нея освен измененията на
приходите и/или разходите  могат да влияят и
други фактори, включително и действия на други
субекти извън контрола и възможностите за
влияние от страна на МС и другите държавни
органи.
Оспорената разпоредба урежда само възмож-
ност за намаляване на бюджетното салдо по
републиканския бюджет, без да предвижда кон-
кретни правомощия на МС в това отношение,
което прави аргументите на искането несъот-
носими към нея. Предпоставките за осъщест-
вяване на тази възможност, определени в из-
черпателните условия на ал. 1, които трябва да
са кумулативно дадени, могат да доведат до
осъществяването є при законоустановените
изисквания—намалението да бъде до размера
на неизпълнението на приходи по държавния
бюджет, което не може да се характеризира като
дискреция от страна на МС. В този смисъл чл. 18,
ал. 2, т. 1 се явява “правило за следване от
Министерския съвет, а не прехвърляне на пра-
вомощия от законодателната към изпълнител-
ната власт за вземане на решение за определя-
не (промени) на даден бюджетен показател”.
В становището си министърът на правосъ-
дието преценява искането за необосновано по
отношение на чл. 84, т. 2 и чл. 106 от Конститу-
цията и едновременно с това—неоснователно,
поради което следва да бъде отхвърлено по
следните няколко съображения:
Министерският съвет трябва да изпълнява
възложените му с чл. 105 и  106 от Конституци-
ята задължения, независимо от състоянието на
държавния бюджет и неговото салдо. Правните
и фактическите действия, които той предприема
за осъществяване на тази дейност, не са в нару-
шение на чл. 84, т. 2 от Конституцията. Нещо
повече, оспорената разпоредба препраща към
ал. 1 на чл. 18, където са установени условията,
при които утвърденото бюджетно салдо може
да се намали, и то до размера на неизпълнението
на приходите по държавния бюджет.
 В чл. 18, ал. 2, т. 1 ЗДБ за 2009 г. не е опре-
делен органът, който би могъл да направи кон-
статация за наличие или липса на условията по
ал. 1 и би извършил намалението на бюджетно-
то салдо. Но това не прави тази норма противо-
конституционна, тъй като самият законодател
е преценил, че посочване на съответен субект
не е необходимо.
Съгласно чл. 106 от Конституцията, вече тъл-
куван от КС с к.д. № 17 от 2000 г. и Решение № 6
от 2001 г.,  осъществяваната от МС дейност по
чл. 18 е част от оперативното управление по
изпълнение на държавния бюджет, което му е
възложено от Конституцията. При осъществя-
ване на своята дейност по изпълнение на дър-
жавния бюджет МС е подчинен и на ЗУДБ.
Съгласно чл. 10, ал. 4 на този закон МС е задъл-
жен да внесе в НС предложение за изменение на
държавния бюджет, когато през бюджетната
година се очертават отклонения с неблагоприя-
тен ефект за приходите и разходите, увеличава-
щи бюджетния дефицит, определен с годишния
ЗДБ, твърди министърът на правосъдието.
Конституционният съд констатира, че ма-
кар искането да се преценява от всички заинте-
ресувани страни като неоснователно,  характе-
рът на предвидената с чл. 18, ал. 2, т. 1, препра-
щаща към ал. 1, възможност е оценен по разли-
чен начин, и то в твърде широк диапазон.
Така за НС това е правомощие, възложено
от НС на МС при определени условия. За МС—
дейност по изпълнение на държавния бюджет.
За министъра на финансите—законоустанове-
но правило, което МС трябва да следва, а не
прехвърлено правомощие от НС на МС. За
министъра на правосъдието—действие, чието
обвързване със субект в този закон е ненужно,
тъй като е достатъчно предвиденото в ЗУДБ—
чл. 10, ал. 4.
Конституционният съд, след като обсъди
развитите в искането доводи и представени-
те становища на заинтересуваните страни,
прие, че за да се произнесе по същество в
рамките на искането по това дело—относно
противоконституционността на чл. 18, ал. 2,
т. 1 ЗДБ за 2009 г., трябва да отговори на
следните въпроси:
1. Какви са конституционно установените
правомощия на Народното събрание и на Ми-
нистерския съвет във връзка с държавния
бюджет;
2. В какво се състои спецификата на го-
дишния закон за държавния бюджет, както и
в какво се изразява тази специфика в ЗДБ за
2009 г.;
3. Какво е съдържанието на разпоредбата на
чл. 18, ал. 2, т. 1 ЗДБ за 2009 г., която препраща
към ал. 1 на същия член.
1. Какви са конституционно установени-
те правомощия на Народното събрание и на
Министерския съвет във връзка с държав-
ния бюджет
Правомощията на НС и МС във връзка с
държавния бюджет, установени в чл. 84, т. 2—
изключителна компетентност на НС да приема
бюджета и отчета за изпълнението му, в чл. 87,
ал. 2—изключителна компетентност на МС да
изготвя и внася законопроекта за държавния
бюджет, и в чл. 106 в частта “Министерският
съвет ръководи изпълнението на държавния
бюджет”—конституционна функция, възложена
на МС, са определящи за решаването на поста-
вения пред КС въпрос. Чрез тези норми консти-
туционният законодател е постигнал деликатен
баланс между законодателната и изпълнител-
ната власт във връзка с държавния бюджет, кой-
то не може да бъде нарушаван чрез закон. Нещо
повече—съобразяването с този баланс на бюдж-
етното законодателство, както на устройстве-
ния закон (ЗУДБ), така и на годишния закон за
държавния бюджет, е задължително.