Държавен вестник, бр. 34, 2014 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  34
гат приемането; целите, които се поставят, 
финансовите и други средства, необходими 
за прилагането на новата уредба, очаквани­
те резултати от прилагането, включително 
финансовите, ако има такива, и анализ за 
съответствие с правото на Европейския съюз“. 
Нито един от тези елементи не може да бъде 
намерен в мотивите към законопроекта. За 
съжаление, това не е изключение, а се налага 
като практика в работата на парламента. Та­
кава практика няма как да бъде подкрепена. 
Ако беше спазено изискването на Закона за 
нормативните актове и беше направен анализ 
на предлаганите разпоредби за съответствието 
им с Конституцията на Република България и 
с правото на ЕС, вероятно тези законодателни 
промени нямаше да бъдат приети.
Изключително важното значение на при­
добиването на правото на собственост върху 
земеделските земи, разпореждането и полз­
ването на тези земи ми дава основание да Ви 
обърна внимание върху някои от приетите 
законови текстове. Считам, че те не съот­
ветстват на ценности, установени в Консти­
туцията на Република България и в правото 
на Европейския съюз.
С § 2 се създава чл. 3в. С алинеи 1 и 2 на 
чл. 3в се предвиждат нови правила за при­
добиването на право на собственост върху 
земеделски земи от физически или юридически 
лица. Право на собственост върху земеделски 
земи ще могат да придобиват физически или 
юридически лица, които са пребивавали или 
са установени в Република България повече от 
5 години. Юридическите лица с регистрация 
по българското законодателство по-малко 
от 5 години могат да придобиват право на 
собственост върху земеделски земи, когато 
съдружниците в дружеството, членовете на 
сдружението или учредителите на акционер­
ното дружество отговарят на изискванията 
да са пребивавали или да са установени в 
Република България повече от 5 години. 
Считам, че така приетите текстове са 
противоконституционни. 
В разпоредбите на чл. 3в, ал. 1 и 2 ЗСПЗЗ 
законодателят не предвижда признака „граж­
данство“ („lex personalis“, „lex societatis“ – за 
юридическите лица“) като предпоставка за 
придобиване на собственост върху земеделска 
земя. Конституцията обаче, в зависимост от 
гражданството на правния субект, урежда 
по различен начин правото на придобиване 
на собственост. Конституционният критерий 
„гражданство“ е заменен с фактическия кри­
терий „пребиваване“ в Република България, 
респ. с изискването за „установеност“ на физи­
ческите и юридическите лица за срок повече 
от 5 години като условие за придобиване на 
право на собственост върху земеделска земя. 
Българските граждани и юридически лица 
съгласно Конституцията могат да придоби­
ват земя без ограничения. В противоречие 
с Конституцията настоящият текст въвежда 
забрана за българските граждани да си ку­
пят земеделска земя, ако не са пребивавали 
5 години на територията на страната. Няма 
как да се съглася Народното събрание да 
въвежда забрана българските граждани да 
придобиват собственост върху земеделска 
земя. Над 2 милиона български граждани зад 
граница няма да могат да придобиват право 
на собственост и да работят в родината си. 
Вместо да създава условия за българските 
граждани да осъществяват стопанска дейност 
и да развиват икономиката чрез инвестиция в 
земеделието, законодателят въвежда забрани.
По отношение на чужденците режимът за 
придобиване на право на собственост върху 
земи зависи от това, дали са или не са граждани 
на държавите – членки на ЕС, и на държави­
те, страни по Споразумението за Европейско 
икономическо пространство (СЕИП).
Едната възможност за придобиване на 
право на собственост от чужденци и чужди 
юридически лица е предвидена в чл. 22, ал. 1 
от Конституцията. Този текст препраща към 
условията и сроковете, предвидени в Договора 
за присъединяване на Република България и 
Румъния към Европейския съюз (ДПРБРЕС). 
След 1.01.2014 г. гражданите на държави­
те – членки на ЕС, и на държавите, страни по 
СЕИП, както и юридически лица, учредени 
по законодателството на тези държави, могат 
да притежават право на собственост върху 
земя на територията на България. Съгласно 
§ 3 „Свободно движение на капитали“, т. 2 
от Приложение VI: Списъка по член 23 на 
Акта за присъединяване е установена изрична 
забрана при придобиването на земеделска 
земя, гори и горска земя гражданин на дър­
жава – членка на ЕС, или на държава, страна 
по СЕИП, да бъде третиран по-неблагопри­
ятно отколкото към датата на подписване 
на Договора за присъединяване, т.е. с оглед 
състоянието на българското законодателство 
към 25 април 2005 г. 
Не е случаен фактът, че подписването на 
Договора за присъединяване на 25 април 2005 г. 
се предшества от конституционно изменение. 
Изменението на чл. 22 има за цел да подготви 
българското законодателство за присъеди­
няването на страната ни към Европейското 
правно пространство и да отрази духа на 
интеграционния процес. Република България 
не може едностранно с актове на текущото 
законодателство да въвежда допълнителни 
ограничителни условия. Държавите – страни 
по договора, са счели, че разпоредбата на 
чл. 22, ал. 1 от Конституцията е гаранция,