Държавен вестник, бр. 70, 2014 г., стр. 15

БРОЙ  70	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
7.4. Серумите след всяко сенсибилизиращо 
събитие и положителните за алоантитела се­
руми се съхраняват за бъдещ кросмач.
7.5. Използват се техники, които дават 
възможност за определяне на комплемент-
фиксиращи, комплемент-нефиксиращи и 
нис­котитърни HLA клас І и клас ІІ антитела.
8. Трупен донор
8.1. Екипът на структурата, осъществяваща 
имунологична подготова при трансплантация 
от трупен донор, е на разположиение 24 часа 
в денонощието 7 дни в седмицата. Изготвя се 
месечен график и актуален списък с имената 
и телефоните на екипа.
8.2. Прилага се общоприетият (базиран на 
научни доказателства) принцип за съвмести­
мост по HLA системата на донора и реци­
пиента с оглед оптимизиране на прогнозата, 
минимализиране на риска от отхвърляне и 
избягване на сенсибилизация към HLA анти­
гени. Имунологичното изследване на трупен 
донор включва HLA типизиране.
8.3. На потенциалния донор се извършва 
двукратно HLA типизиране.
8.4. Типизиране за локусите HLA-А и -В 
(клас I) се извършва чрез серологичен лим­
фоцитотоксичен и/или чрез молекулярно-
биологичен метод.
8.5. Типизиране за HLA-DRB1 и HLA-DQB1 
локусите (клас II) се извършва чрез молеку­
лярно-биологични методи. 
9. Жив донор
9.1. Входящите критерии за жив донор са 
съвместимост по АВО с проспективния реци­
пиент на органи и съобразяване на данните 
от инфекциозния статус.
9.2. HLA типизиране на жив донор се из­
вършва съгласно т. 6.1 – 6.6.
10. Проба за кръстосана реактивност (крос­
мач реакция) 
10.1. Проверката на съвместимостта при 
избора на жив донор или на реципиенти за 
трупен донор се извършва чрез серологична 
кръстосана проба между реципиента/ите 
и проспективния жив/трупен донор чрез 
флоуцитометричен метод или друг високо­
чувствителен тест.
10.2. Пробата за кръстосана реактивност се 
извършва с пресен серум. При доказани HLA 
антитела у реципиента пробата се извършва 
и с исторически серум/и. Взетите на 14-ия 
ден след сенсибилизиращо събитие серуми 
също се включват в кросмач реакцията преди 
трансплантация. Структурата, която извършва 
кросмач реакция, трябва да има утвърдена 
политика за подбор на положителните исто­
рически серуми.
10.3. Структурата трябва да може да оп­
ределя T- и B-клетъчен кросмач и да отди­
ференцира положителен кросмач, дължащ 
се на алоантитела, от този, дължащ се на 
автоантитела.
11. Избор на двойка донор/реципиент при 
трансплантация на органи
11.1. Извършва се проверка на съвмести­
мостта на кръвната група, съвместимостта на 
инфекциозните маркери, кросмач реакцията 
и степента на тъканна съвместимост в тясна 
и точна зависимост с трансплантацията.
11.2. Имунологична диагностика при транс­
плантация от трупни донори
11.2.1. Имунологичната диагностика об­
хваща проверка на кръвната група на доно­
ра, HLA типизиране и проба за кръстосана 
реактивност.
11.2.2. Имунологичната преценка за избора 
на двойката донор/реципиент се базира на 
степента на тъканната съвместимост, резул­
тата от кросмач реакцията и имунологич­
ната информация за реципиента (предишна 
сенсибилизация и HLA несъвместимост при 
предишни трансплантации).
11.3. Имунологична диагностика при транс­
плантация от живи донори
11.3.1. Проверява се изчерпателността 
на информацията за имунологичната съв­
местимост на избраната двойка жив донор/
реципиент на орган съобразно т. 9 и 10 и се 
допълва при необходимост с нова информация 
и изследвания.
11.3.2. Потвърждава се имунологичната 
съвместимост на избраната двойка жив донор/
реципиент непосредствено преди транспланта­
цията чрез повторение на кросмач реакцията.
11.3.3. Серум се получава от прясно взета 
кръвна проба.
12. Висока степен на тъканна съвместимост
12.1. Преживяемостта значително се уве­
личава при пациенти, които получават орган 
с висока съвместимост. Висока степен на 
съвместимост е тази, при която няма HLA-
DRВ1 несъвпадение и е налице най-много 
един несъвместим антиген в HLA-А и/или 
HLA-В локусът.
12.2. При възможност се избягва несъвмес­
тимост по основните HLA антигени, oсобено 
при младите реципиенти, за да се минимали­
зира вероятността за последващо формиране 
на специфични HLA антитела. 
12.3. Използването на HLA-съвместим 
орган е от изключително значение при деца 
с оглед подобряване на преживяемостта и 
намаляване риска от сенсибилизация. Препо­
ръчва се деца, които са с голяма вероятност 
да получат орган с висока степен на съвмес­
тимост, да не бъдат трансплантирани с такъв 
с ниска степен на съвместимост. Целта е поне 
60 % от бъбречните трансплантации да са с 
висока степен на HLA съвместимост.
Раздел III
Имунологична подготовка при алогенна 
трансплантация на костен мозък, периферни 
хемопоетични стволови клетки и стволови 
клетки от пъпна връв
13. Търсене на донор
13.1. Имунологичното търсене на донор се 
изиска от лекар с призната медицинска спе­