Държавен вестник, бр. 46, 2010 г., стр. 68

СТР.  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  46
Ia – токът, A, предизвикващ автоматичното 
прекъсване чрез защитното устройство в границите 
на времето, предписано в т. 2.3.2.2 или 2.3.2.4;
U0 – номиналното напрежение (променливо 
или постоянно) между фаза и земята, V.
2.6. Схема IT
2.6.1. При схема IT тоководещите части тряб­
ва да са изолирани от земята или свързани със 
земята посредством импеданс с достатъчно го­
лямо съпротивление. Тази връзка се прави или в 
неутралната точка на уредбата, или в изкуствена 
неутрална точка. Последната може да е свързана 
директно със земя, ако съответстващият хомопо­
лярен импеданс има достатъчна стойност. Когато 
няма никаква неутрална или средна точка, един 
фазов проводник може да се свърже към земя 
през импеданс.
При първи дефект спрямо достъпна токопро­
водима част или земя токът на дефекта е малък 
и автоматично изключване съобразно т. 2.3.2 не е 
задължително, ако условието на т. 2.6.2 е спазено. 
Във всеки случай трябва също така да бъдат взети 
мерки за избягване на риска от опасни патофизио­
логични ефекти за хора в контакт с достъпни за 
едновременно допиране токопроводими части в 
случай на два или повече едновременни дефекта.
2.6.2. Достъпните токопроводими части трябва 
да са заземени поотделно, на групи или общо.
Следните условия трябва да са изпълнени:
 – при променливотокови мрежи – RА × Id ≤ 50 V;
 – при постояннотокови мрежи – RА × Id ≤ 120 V,
където:
RА e сумата от съпротивленията, Ω, на зазе­
мителния електрод и защитните проводници за 
заземяване на достъпните токопроводими части;
Id – токът на дефект, А, в случай на пръв де­
фект с малък импеданс между фазов проводник 
и достъпна токопроводима част; стойността на Id 
отчита токовете на утечка и общия импеданс на 
заземяването на електрическата уредба.
2.6.3. При схемите IT се използват следните 
устройства за контрол и защита:
 – устройства за контрол на изолацията;
 – устройства за контрол на токовете с нулева 
последователност;
 – устройства за локализация на мястото на 
дефекта;
 – устройства за защита срещу свръхтокове;
 – прекъсвачи за защита от токове с нулева 
последователност.
2.6.3.1. В случаите, когато схеми IT се използват 
за осигуряване на непрекъснатост на захранването, 
се използват устройства за контрол на изолацията, 
които да индикират възникването на първи дефект 
на тоководеща част спрямо достъпна токопрово­
дима част или земя. Тези устройства трябва да 
задействат звукова и/или визуална сигнализация, 
която да продължава, докато има дефект.
Ако има и звуков, и визуален сигнал, допустимо 
е да бъде изключен звуковият сигнал.
2.6.3.2. С изключение на случая, когато за­
щитното устройство е въведено в действие, за да 
прекъсне захранването при първи дефект, може да 
се инсталира устройство за контрол на токовете с 
нулева последователност или устройства за локали­
зация на мястото на дефекта с цел да се индикира 
възникването на първи дефект на тоководеща част 
спрямо достъпна токопроводима част или земя. 
Това устройство трябва да задейства звукова и/
или визуална сигнализация, която да продължава, 
докато има дефект.
Ако има и звуков, и визуален сигнал, допус­
тимо е да бъде прекъснат звуковият сигнал, но 
визуалният сигнал трябва да продължава до от­
страняване на дефекта.
2.6.4. След възникването на първи дефект усло­
вията за автоматично изключване на захранването 
в случай на последващ втори дефект в различни 
тоководещи проводници са, както следва:
а) когато достъпни токопроводими части са 
взаимносвързани чрез защитен проводник и общо 
заземени в рамките на същата заземителна система, 
условията за схема TN са приложими, и:
когато неутралният проводник в променливо­
токови мрежи или средният проводник в посто­
яннотокови мрежи не са изведени, трябва да е 
изпълнено следното условие:
2IaZs ≤ U,
а когато неутралният проводник в промен­
ливотокови мрежи или средният проводник в 
постояннотокови мрежи са изведени, трябва да е 
изпълнено следното условие:
2IaZ's ≤ U0,
където:
U0 е номиналното напрежение (променливо или 
постоянно), V, между фазов проводник и неутрален 
или среден проводник;
U – номиналното напрежение (променливо 
или постоянно), V, между фазовите проводници;
Zs – импедансът, Ω, на контура на дефекта, 
съставен от фазов проводник и защитния провод­
ник на веригата;
Z's – импедансът, Ω, на контура на дефекта, 
съставен от неутралния проводник и защитния 
проводник на веригата;
Ia – токът, A, предизвикващ автоматичното 
сработване на защитното устройство в границите 
на времето, предписано в т. 2.3.2.2 за схема TN 
или в т. 2.3.2.3;
б) когато достъпните токопроводими части са 
заземени на групи или поотделно, трябва да бъде 
спазено следното условие за защита:
RА × Iа ≤ 50 V,
където:
RА e сумата от съпротивленията, Ω, на заземи­
теля и на защитния проводник за заземяване на 
достъпните токопроводими части;
Iа – токът, А, предизвикващ автоматичното 
сработване на защитното устройство за време, съ­
ответстващо на таблицата по т. 2.3.2.2, аналогично 
на схема TT по т. 2.3.2.2 или за време по т. 2.3.2.4.
2.7. Функционално свръхниско напрежение 
(ФСНН)
2.7.1. Общи положения
Когато по функционални причини номиналното 
напрежение не превишава 50 V променливо или 
120 V постоянно, но не са изпълнени всички усло­
вия по т. 5 за безопасно свръхниско напрежение 
(БСНН) или за предпазно свръхниско напреже­
ние (ПСНН) и когато БСНН или ПСНН не са 
необходими, трябва да се вземат допълнителни 
мерки, описани в т. 2.7.2 и 2.7.3, за да се осигури