Държавен вестник, бр. 28, 2004 г., стр. 149

Б Р О Й  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  149
ос, измерено в направление към средата на ПС (т. D от
фиг. 4), в зависимост от това, коя от посочените точки
се намира по-близо до антената.
5.5. Когато е взето решение за подлагане на въз-
действието на излъчването на задната част на ПС, кон-
тролната точка се избира по начина, описан в т. 5.4.
След това ПС се установява в положението, при което
предната му част е обърната навън от антената и се
разполага така, че все едно същото е било завъртяно в
хоризонталната плоскост на 180 °  около централната
си точка, т.е. по начин, при който разстоянието от ан-
тената до най-близко разположената точка от външна-
та повърхност на корпуса на ПС остава постоянно. Това
е показано на фиг. 5.
6. Изисквания по отношение на изпитването
6.1. Диапазон на честотите, продължителност, по-
ляризация
Превозното средство се подлага на въздействието
на електромагнитното излъчване в диапазона на често-
тите от 20 до 1000 MHz.
6.1.1. За потвърждаване на факта, че ПС удовлетво-
рява изискванията от това приложение, то се изпитва
при до 14 фиксирани честоти в рамките на дадения
диапазон, т.е.: 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380,
450, 600, 750 и 900 MHz.
Под внимание се взема времето за сработване на
изпитваното оборудване, като продължителността на
изпитването трябва да бъде достатъчна, за да може из-
питваното оборудване да реагира в нормални условия.
Във всички случаи продължителността не трябва да
бъде по-малка от 2 s.
6.1.2. При всяка честота се прилага по един тип
поляризация—виж т. 5.1.3.
6.1.3. Всички останали параметри на изпитването
съответстват на дефинираните в това приложение па-
раметри.
6.1.4. Когато ПС не премине успешно изпитването,
дефинирано в т. 6.1.1, е необходимо да се удостовери, че
несъответствието е било констатирано в адекватни за
изпитването условия, а не в резултат на генериране на
неконтролируеми полета.
7. Генериране на необходимата напрегнатост на
полето
7.1. Методология на изпитването
7.1.1. За получаване на необходимите за целите на
изпитването характеристики на полето се прилага “ме-
тодът на замяната”.
7.1.2. Етап на калибриране
За генериране на необходимата напрегнатост на
полето в контролната точка към устройството за гене-
риране на полето се подава мощност с определено ниво
при всяка от предвидените за целите на изпитването
честоти (както е посочено в т. 5) в отсъствие на ПС в
изпитвателния участък; измерва се нивото на подава-
ната мощност или друг параметър, непосредствено свър-
зан с нивото на подаваната мощност и необходим за
определянето на характеристиките на полето, и резул-
татите се отбелязват. Честотите на изпитването се на-
мират в диапазона от 20 до 1000 MHz. Калибрирането
се извършва, започвайки от честота 20 MHz през интер-
вали между честотите не по-големи от 2 % от всяка
предходна честота, приключвайки при 1000 MHz. По-
лучените резултати се използват в хода на изпитването
за одобряване на типа само ако промени в средствата
или оборудването не наложат необходимостта от пов-
торно провеждане на тази процедура.
7.1.3. Етап на изпитване
След извършване на калибрирането ПС се вкарва в
изпитвателния участък и се разполага в съответствие с
изискванията от т. 5. След това към устройството за
генериране на полето се подава дефинираната в т. 7.1.2
мощност за всяка от честотите в съответствие с т. 6.1.1.
7.1.4. Какъвто параметър е бил избран в т. 7.1.2 за
целите на дефинирането на полето, такъв се използва в
хода на изпитването за установяване на напрегнатостта
на полето.
7.1.5. Оборудването за генериране на полето и начи-
нът на неговото разполагане в хода на изпитването тряб-
ва да удовлетворяват техническите изисквания, наложе-
ни по отношение на процедурата, описана в т. 7.1.2.
7.1.6. Устройство за измерване на напрегнатостта
на полето
За определяне на напрегнатостта на полето в етапа
на калибрирането по метода на замяната се използва
подходящо компактно устройство за измерване на нап-
регнатостта на полето.
7.1.7. В етапа на калибрирането по метода на замя-
ната фазовият център на устройството за измерване на
напрегнатостта на полето се намира в контролната
точка.
7.1.8. Ако в качеството на устройството за измерва-
не на напрегнатостта на полето се използва калибрира-
на приемателна антена, показания се снемат в три вза-
имно перпендикулярни направления и за стойност на
напрегнатостта на полето се приема изотропната екви-
валентна стойност на показанията.
7.1.9. За вземане под внимание на различията в гео-
метричните форми на ПС за даден изпитвателен учас-
тък може да се наложи да се определят няколко поло-
жения за антената или контролни точки.
7.2. Контур на напрегнатостта на полето
7.2.1. В етапа на калибрирането по метода на замя-
ната (до установяването на ПС в изпитвателния учас-
тък) напрегнатостта на полето за най-малко 80 % от
калибровъчните честоти трябва да бъде не по-малка от
50 % от номиналната напрегнатост на полето в следни-
те точки:
а) за всички устройства за генериране на поле—
0,5 ± 0,05 m от двете страни на контролната точка по
линията,  преминаваща през контролната точка и на
същата височина като контролната точка, перпендику-
лярно на равнината на надлъжна симетрия на ПС;
б) за случаите на ЛПС—1,50 ± 0,05 m по линията,
преминаваща през контролната точка и на същата ви-
сочина като контролната точка, успоредно на равнина-
та на надлъжна симетрия на ПС.
7.3. Камерен резонанс
Когато описаните в т. 7.2.1 условия не са изпълнени,
изпитванията не трябва да се провеждат при честотите
на камерния резонанс.
7.4. Характеристики на генерирания изпитвателен
сигнал
7.4.1. Максимален размах на обвивката
Максималният размах на обвивката на изпитвател-
ния сигнал трябва да бъде равен на максималния раз-
мах на обвивката на немодулираната хармонична въл-
на, средноквадратичната стойност на която, изразено
във V/m, е определена в т. 3.2 от приложение № 6 (виж
фиг. 6 от това приложение).
7.4.2. Форма на вълната на изпитвателния сигнал
Изпитвателният сигнал трябва да бъде радиочес-
тотна хармонична вълна, амплитудно модулирана от
хармонична вълна с честота 1 KHz при дълбочина на
модулацията m равна на 0,8 ± 0,04.
7.4.3. Дълбочина на модулацията
Дълбочината на модулацията m се определя съг-
ласно следната формула:
максимално отклонение на обвивката -
- минимално отклонение на обвивката
m = ––––––––––––––––––––––––––
максимално отклонение на обвивката +
+ минимално отклонение на обвивката