Държавен вестник, бр. 49, 2012 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
На конституционните съдии Емилия Дру­
мева, Владислав Славов, Благовест Пунев, 
Цанка Цанкова и Стефка Стоева 
Относно искането за установяване на 
противоконституционност на чл. 35, ал. 1, 
т. 2 и 3, изменен с § 3 от Закона за изме­
нение и допълнение на Кодекса на труда.
Искането е основателно.
Изменението на чл. 35, ал. 1, т. 2 и 3 
КТ трябва да се разглежда съгласувано 
с това на чл. 35, ал. 1, т. 1 КТ, което се 
обяви за противоконституционно. При 
него също както при т. 1 се завишават 
изискванията за национално представи­
телство в сравнение с предходната уредба, 
като се въвеждат по-рестриктивни норми 
за такова представителство на местно и 
отраслово ниво като условие за участие в 
тристранния диалог на национално равни­
ще. Разгледани като единство от мерки за 
ограничения на националното представи­
телство на работодателските организация, с 
тях се нарушава конституционният принцип 
за пропорционалност при въвеждане на 
допустими изисквания при упражняване 
на основни права, към които принадлежи 
правото на сдружаване. В този контекст 
въведените с оспорените разпоредби зави­
шени изисквания надхвърлят пределите на 
управленската целесъобразност, която не 
подлежи на контрол за конституционност, 
защото липсва сериозно оправдание за 
тяхната наложителност. Аналогията, която 
се прави със сходни промени при синди­
калните организации, не може да обоснове 
тяхната конституционосъобразност, тъй 
като не се касае до еднакви случаи, които 
налагат еднакво третиране. Това е така, 
защото при синдикалните организации 
нормите на представителство на отраслово 
и общинско ниво, въпреки че в числово 
изражение са идентични с тези на работо­
дателските организации, при разглеждането 
им в единство с останалите критерии за 
представителност и при сравнение с пред­
ходната уредба отбелязват намаляване на 
ограниченията за представителство на на­
ционално равнище. От тази гледна точка 
те компенсират минималното увеличаване 
на изискванията за това представителство 
с оглед броя на членовете – работници и 
служители, в синдикалната организация. 
Обратно, същите изисквания при работода­
телските организации засилват тенденцията 
за рязко увеличаване на ограниченията, 
изразяващи се в отпадане на условието за 
членство на работодатели и силно завиша­
ване броя на работниците и служителите, 
наети в браншовите, отрасловите структури 
и предприятия, с увеличаване на нормите 
на представителство на местно и отрас­
лово ниво. Поради това, разгледани във 
връзка и единство с чл. 35, ал. 1, т. 1 КТ, 
променените изисквания на чл. 35, ал. 1, 
т. 2 и 3 КТ следва да се приемат също за 
противоконституционни.
Конституционни съдии:
Емилия Друмева
Владислав Славов
Благовест Пунев
Цанка Цанкова
Стефка Стоева
На конституционните съдии Владислав 
Славов и Благовест Пунев 
Не споделяме становището на мнозин­
ството съдии за противоконституционност 
на чл. 414а КТ по следните съображения:
Според ал. 1 на новосъздадения с изме­
нението на КТ текст на чл. 414а работник 
или служител, който предоставя работна­
та си сила без сключен трудов договор, 
се наказва с глоба в трикратен размер на 
личните осигурителни вноски за задължи­
телно социално осигуряване, определени 
върху минималния осигурителен доход за 
изпълняваната работа от съответната ико­
номическа дейност или професия, а според 
ал. 2 – платената глоба по ал. 1 се превежда 
във фондовете на държавното обществено 
осигуряване (ДОО) и на НЗОК по ред, опре­
делен от министъра на труда и социалната 
политика и министъра на финансите.
Оспореният текст въвежда администра­
тивна отговорност за работника и служи­
теля, който предоставя работната си сила 
без трудов договор. Престирането на труд 
по трудово правоотношение, без да има 
правопораждащо основание, в случая тру­
дов договор, представлява нарушение на 
закона. В този контекст поддържаното от 
вносителя противоречие на текста с чл. 48 
от Конституцията не е налице, тъй като 
предвидената с него санкция е мотивирана 
от изискването за добросъвестно изпълнение 
на задълженията от страните по трудовото 
правоотношение, а такава страна е и предос­
тавящият работната си сила работник или 
служител. Член 48, ал. 1, изр. 1 от Консти­
туцията визира правото на труд на гражда­
ните, а изр. 2 – задължението на държавата 
да създаде условия за осъществяването на 
това право. Оспорването на разпоредбата 
на чл. 414а КТ разкъсва и противопоставя 
двете части на текста на чл. 48, ал. 1 от 
Конституцията, тъй като правото на труд 
се реализира чрез осигуряване на условията 
за неговото осъществяване, а част от тези 
условия са възникване на валидно трудово 
правоотношение въз основа на трудов дого­
вор. Последното трябва да се обезпечи чрез