Държавен вестник, бр. 29, 2000 г., стр. 12

С Т Р .  1 2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 29
б) териториите и акваториите в строителни-
те граници на населените места—общинска
собственост, независимо от предназначението
им, след заплащане на такса в общината;
в) територии и акватории извън горския
фонд—частна собственост, позволително се
издава на собственика по реда на т. 1, буква “в”;
3. от областния управител, когато ползване-
то е от земеделските земи, води и водни обек-
ти—държавна собственост, в границите на на-
селените места и в поземления фонд, след зап-
лащане на такса в областната администрация;
4. от директора на дирекцията на национал-
ния парк, когато ползването е от териториите и
акваториите на националните паркове, след
заплащане на такса в съответната дирекция.
Чл. 23. (1) За събиране на билки и генети-
чен материал от диворастящи и култивирани
от общината лечебни растения лицата запла-
щат такси за ползване.
(2) Заплатените такси не се връщат, когато
ползването не е осъществено или е прекратено
преди срока, определен в позволителното за
ползване, и е по вина на ползвателя.
(3) Заплатените такси се връщат, когато
ползването не е осъществено или е прекратено
преди срока, определен в позволителното за
ползване, и е по вина на органите, определени
по чл. 22, и в случаите на непреодолима сила по
смисъла на Търговския закон.
Чл. 24. (1) Таксите за ползване на лечебни
растения от земи, гори, води и водни обекти—
държавна собственост, се определят с тарифа,
одобрена от Министерския съвет.
(2) Таксите за ползване на лечебни расте-
ния от земи, гори, води и водни обекти—об-
щинска собственост, се определят от съответ-
ните общински съвети в размер не по-голям от
размера на таксите по ал. 1.
Чл. 25. (1)  Таксите по чл. 23, ал. 1 постъп-
ват във:
1. Националния фонд “Българска гора”, ко-
гато ползването е от находища, намиращи се в
земи, гори, води и водни обекти в държавния
горски фонд;
2. Националния фонд за опазване на окол-
ната среда, когато ползването е от находища на
територията на националните паркове;
3. съответния общински фонд за опазване на
околната среда, когато ползването е от находи-
ща, намиращи се в общински гори, земи, води и
водни обекти в населените места, в горския и в
поземления фонд;
4. държавния бюджет, когато ползването
е от находища, намиращи се в земеделски земи,
води и водни обекти—държавна собственост,
в границите на населените места и в поземле-
ния фонд.
(2) Таксите по чл. 23, ал. 1 се изразходват за:
1. плановите документи по чл. 50;
2. дейности по поддържането и възстановява-
нето на лечебни растения и техните находища;
3. научни изследвания и наблюдение на ле-
чебните растения;
4. изграждане и поддържане на кадастъра на
лечебните растения;
5. култивиране и преработка на лечебните
растения;
6. обучение, издаване на образователни ма-
териали, провеждане на конференции по лечеб-
ни растения;
7. други дейности, свързани с управлението
и контрола по този закон.
Чл. 26. Позволителното за ползване се из-
дава на физическо лице, което събира билки
за продажба или за първична обработка или
генетичен материал от лечебни растения, и
определя:
1. вида на ползването;
2. разрешеното количество билки или ге-
нетичен материал по видове морфологични
части;
3. района или конкретното находище;
4. начина на ползване.
Чл. 27. Начинът на ползване се определя с
наредба за правилата и изискванията за съби-
ране на билки или генетичен материал от ле-
чебни растения, издадена от министъра на окол-
ната среда и водите.
Чл. 28. Забранява се издаването на позволи-
телни за ползване в нарушение на предвижда-
нията на съответните планове, програми и про-
екти и на специалния режим по чл. 10, ал. 1.
Чл. 29. (1) Изкупуването и/или първичната
обработка на билки се извършва в билкозагот-
вителни пунктове.
(2) Съхраняването на изсушени билки се
извършва в складове за билки.
(3) Изискванията, на които трябва да отго-
варят билкозаготвителните пунктове и складо-
вете за билки, се определят с наредба на минис-
търа на здравеопазването и на министъра на
околната среда и водите.
Чл. 30. (1) Първичната обработка на билки-
те включва тяхното изсушаване, оситняване,
обезпрашаване, обеззаразяване и балиране.
(2) Минималната първична обработка в бил-
козаготвителния пункт е изсушаване на билките.
Чл. 31. (1) Билкозаготвителят е лице, което
изкупува събрани билки и/или извършва пър-
вичната им обработка.
(2) Билкозаготвителят е длъжен:
1. да уведоми съответната регионална инспек-
ция по околната среда и водите за организира-
ните от него билкозаготвителни пунктове и скла-
дове за билки до започване на дейността в тях;
2. да води книга за изкупените, реализира-
ните и наличните количества билки, регистри-
рана в регионалната инспекция по околната
среда и водите;
3. да осигурява достъп на контролните орга-
ни по този закон за проверка на наличните или
намиращите се в процес на първична обработ-
ка билки и на необходимата документация;