Държавен вестник, бр. 26, 2012 г., стр. 31

БРОЙ  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
закона дейност. Отговорни според асоциацията 
са общините, които следва да изработят ОУП. 
Посочват се негативните последици поради 
игнориране принципа на равнопоставеност на 
субектите и на защита на инвестициите, зало­
жен в чл. 19, ал. 3 от Конституцията. Негатив­
но е и създаването на условия за натрупване 
на метални отпадъци с произтичащи от това 
замърсявания на природната среда и риск за 
възникване на нерегламентирани сметища, като 
се намаляват и количествата на събраните и 
оползотворени отпадъци, с което ще се засег­
не и външнотърговският баланс. Асоциацията 
намира, че изискването на закона за общ 
устройствен план противоречи на Директива 
2006/66/ЕО, 2002/96/ЕО, Рамкова директива 
2008/98/ЕО и Регламент за превоз на отпадъци 
1013/2006/ЕП, като се нарушава принципът 
в законодателството за самодостатъчност и 
близост, както и изискването за използването 
на вторичните метали, а също и за защита на 
здравето на хората и приоритетното отстра­
няване на отпадъците още при източника на 
замърсяването на околната среда.
Сдружение „Гражданска инициатива на тър­
говците на отпадъци от черни и цветни метали 
и тяхното рециклиране“ (ново наименование 
Сдружение „Асоциация на рециклиращата 
индустрия“) се присъединява към доводите в 
искането и представя доказателства в подкрепа 
на становището си. Посочва, че уточнението 
„общи“, отнасящо се до устройствените планове 
в разпоредбите на чл. 13а, ал. 3 и чл. 54, ал. 2 
ЗУО, е вмъкнато в законопроекта за изменение 
и допълнение на ЗУО между първо и второ 
гласуване в Народното събрание и е направено 
от заместник-министъра на околната среда и 
водите в нарушение на Конституцията и на 
Правилника за организацията и дейността 
на Народното събрание (ПОДНС), тъй като 
министърът не е от оправомощените лица, 
разполагащи със законодателна инициатива, 
и предложението му е следвало да бъде ос­
тавено без разглеждане от водещата комисия 
(чл. 87, ал. 1 от Конституцията и чл. 73, ал. 1 
и 4 и чл. 74, ал. 2 ПОДНС). В становището 
са приведени данни за броя на площадките за 
дейности с метални отпадъци и са приложени 
справки по области и общини за действащи 
ОУП на териториите на общините по области. 
Сочи се, че под 10 % от общините в България 
разполагат с ОУП. Посочва се също, че в свои 
указания Министерството на околната среда и 
водите до РИОСВ дава коригиращо тълкуване 
на чл. 13а, ал. 3, чл. 54, ал. 2 ЗУО, съгласно 
което наред с ОУП по ЗУТ трябва да се при­
емат и териториалноустройствените и общите 
градоустройствени планове, приети по реда на 
ЗТСУ, плановете за регулация и режим на за­
строяване (вид подробен устройствен план) по 
чл. 103, ал. 5 ЗУТ, обхващащи цялото населено 
място и изпълняващи ролята на общи планове 
на населените места. Подобен подход според 
сдружението не дава сигурност, предвидимост 
и гаранция за административната практика по 
прилагане на закона, а създава атмосфера на 
несигурност за бизнеса и опасност от админи­
стративен произвол. Всичко това противоречи 
на Конституцията – чл. 1, 4, 19, чл. 62, ал. 1, 
чл. 84 и др. Отбелязва се още, че в законопро­
екта, внесен на 11.07.2011 г. в Народното събра­
ние и приет на първо четене на 01.12.2011 г., 
разпоредбите на чл. 13а, ал. 3 и чл. 54, ал. 2 
ЗУО не само се възприемат, но уредбата е 
още по-рестриктивна, защото се разширява 
приложното є поле. Обръща се внимание, че 
за разлика от посочените разпоредби на ЗУО, 
чл. 97 ЗУТ предвижда, че местоположението 
на площадките за изграждане на съоръжения 
и инсталации за третиране на отпадъци се 
определя с общите и подробните устройстве­
ни планове. Нарушени са чл. 4, 6, 16, 17, 19, 
20 и 55 на Конституцията. В мотивите към 
законопроекта ограниченията за създаването 
на площадки и намаляване на техния брой се 
обосновава с борбата с кражбите и по-ефективен 
контрол върху дейността, което е нарушение 
на принципа на пропорционалност на зако­
нодателството при преследване на легитимни 
цели – предотвратяване на вредни последици 
за околната среда и човешкото здраве.
В своето становище Министерският съвет 
посочва, че ЗУТ и ЗУО имат различно прилож­
но поле и не са в съотношение на общ към 
специален закон и ЗУО не дерогира действието 
на ЗУТ като общ закон. Той намира, че когато 
няма ОУП, операторите на отпадъци на тери­
ториите на общините не са възпрепятствани да 
упражняват дейността си. Ако общините без общ 
устройствен план имат подробен устройствен 
план и планове за регулация и режим за застро­
яване за цялото населено място, ще се приложи 
уредбата на чл. 103, ал. 5 ЗУТ. Твърдението за 
противоречие с чл. 19 от Конституцията, чл. 3 
от ДЕО, чл. 119 ДФЕС и чл. 16 от Хартата на 
основните права на ЕС е необосновано. Според 
Министерския съвет уредбата в ЗУО не влиза 
с противоречие с чл. 97 ЗУТ, който изрично 
посочва, че местоположението на площадките 
за изграждане на съоръжения и инсталации за 
третиране на отпадъци се определя с общите и 
подробните устройствени планове. Последни­
те изпълняват ролята на ОУП при условията 
на чл. 103, ал. 5 ЗУТ. Също така според него 
ал. 4 на чл. 103 ЗУТ и взаимната връзка на 
различните планове позволяват да се приеме, 
че изискването на оспорваните разпоредби 
е изпълнено. Включително за операторите с 
дейност въз основа на актове, издадени преди 
влизането в сила на изменителния закон – ДВ, 
бр. 30 от 2011. Не е налице хипотезата на чл. 17 
от Конституцията, не са нарушени и чл. 145 и 
следващите на ДФЕС, няма и обратно действие 
на нормативен акт.