Държавен вестник, бр. 63, 2019 г., стр. 3

БРОЙ  63	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
МОТИВИ
за връщане за ново обсъждане в Народното 
събрание на Закона за изменение и допълне-
ние на Закона за военното разузнаване, приет 
от 44-то Народно събрание на 26 юли 2019 г.
Уважаеми народни представители,
Със Закона за изменение и допълнение на 
Закона за военното разузнаване се предвижда 
възможност директорът на Служба „Военна 
информация“ да бъде и цивилен служител като 
алтернатива на досегашното изискване да е 
военнослужещ на действителна военна служба 
с висше военно звание. Отпада основанието за 
освобождаване на директора на Службата при 
навършване на пределната възраст за съответ-
ното военно звание, когато е военнослужещ на 
действителна военна служба, като се допуска 
да изпълнява длъжността до изтичането на 
срока, за който е назначен.
Служба „Военна информация“ е най-старата 
българска специална служба, функционирала 
под различни названия. Създадена е още в 
първите години след Освобождението. При при-
емането на Закона за военното разузнаване през 
2015 г. (43-то Народно събрание) въпросът дали 
директорът на Служба „Военна информация“ 
да е военнослужещ или цивилен служител е 
бил дискусионен. В крайна сметка в пленарно-
то заседание, проведено на 1 октомври 2015 г., 
Народното събрание подкрепя изискването 
директорът на Служба „Военна информация“ 
да е военнослужещ. Същото разбиране над-
делява и при новото обсъждане, проведено 
на 5 ноември 2015 г. поради упражняване 
на вето от президента на Републиката. Така 
Народното събрание решаващо и двукратно е 
подкрепило тогава изискването ръководител 
на военното разузнаване да е военнослужещ 
на действителна военна служба. Това правило 
съответства на мястото и значението, което 
военното разузнаване има за въоръжените сили 
на Република България. Затова и не мога да се 
съглася с отстъплението, което се прави със 
сега приетия закон.
Военното разузнаване е неразделна част от 
въоръжените сили съгласно чл. 50, ал. 1, т. 3 
от Закона за отбраната и въоръжените сили 
на Република България (ЗОВСРБ). То е сред 
стълбовете на националната сигурност и е част 
от структурите, които формират системата за 
нейната защита. В Конституцията на Републи-
ка България уредбата на въоръжените сили 
е сред основните є начала и свидетелства за 
предназначението, което Основният закон им 
отрежда – гарантиране на суверенитета и не-
зависимостта на страната и защита на нейната 
териториална цялост. Това са все категории, 
без които съществуването на съвременната 
държава е немислимо и без които тя би изгу-
била своя облик и идентичност. Именно това 
предназначение на въоръжените сили налага 
законовата уредба на дейността им да осигу-
рява изпълнението на техните конституционно 
възложени задачи.
Военното разузнаване обединява дейността 
на всички разузнавателни структури и форми-
рования във въоръжените сили на Република 
България и се осъществява с цел добиване, 
обработване и предоставяне на разузнавателна 
информация в интерес на отбраната на страната 
и на националната сигурност. В съвременните 
предизвикателства, при които информаци-
онното осигуряване е критично условие за 
ефективното изпълнение на задачите, е важно 
да бъде последователно проведен принципът 
на централизираното управление и контрол 
на разузнавателната дейност, залегнал в чл. 5, 
т. 4 от Закона за военното разузнаване (ЗВР). 
В този контекст изискването ръководителят 
на Служба „Военна информация“ (наричана в 
самия закон „Службата“) да е военнослужещ е 
важна гаранция не само за централизацията, 
но и за изпълнението на основните задачи на 
Службата, очертани в чл. 12 от ЗВР. Те са свър-
зани не просто с добиване на разузнавателна 
информация, а и с информация, необходима за 
отбраната на страната и за защитата на наци-
оналната сигурност от външни посегателства, 
рискове и заплахи, а също и разузнавателна 
информация в интерес на сигурността на 
операциите и мисиите извън територията на 
страната, в които участват български военни 
контингенти и отделни военнослужещи. Служба 
„Военна информация“ ръководи методически 
цялата разузнавателна общност във въоръже-
ните сили, планира разузнавателната дейност 
във видовете въоръжени сили, специфицира 
информацията, която би следвало да се добие 
в интерес на отбраната на страната.
За да бъдат изпълнявани ефективно основ-
ните є задачи, ръководството на Службата 
трябва да притежава необходимите специфични 
познания и професионален опит. Не е случаен 
фактът, че военнослужещите се обучават в 
специализирани образователни институции, 
каквито са военните училища и военните 
академии, даващи знания в специфичната об-
ласт на военното дело. Във въоръжените сили 
единоначалието и субординацията са основни 
принципи, върху които се изпълняват поста-
вените задачи, както изрично се предвижда в 
чл. 55, ал. 1 от ЗОВСРБ. Спазването на посо-
чените принципи не е самоцелно, а отразява 
специфичната организация и ред на функцио-
ниране, на които се подчиняват въоръжените 
сили. Тази концепция ще бъде нарушена, ако 
се отстъпи от изискването ръководител на 
военното разузнаване да е военнослужещ.
Възможността Служба „Военна инфор-
мация“ да се оглави от цивилно лице може 
да накърни политическия неутралитет като 
принцип по чл. 5, т. 6 от ЗВР. Това е неизменно 
изискване към всеки военнослужещ съгласно 
чл. 182 и 183 от ЗОВСРБ, което е валидно от 
приемането до освобождаването от военна 
служба. Ако ръководителят на Служба „Военна 
информация“ е военнослужещ, през целия му 
професионален път за него ще важи забраната 
да членува в политически партии, движения