Държавен вестник, бр. 17, 2023 г., стр. 3

БРОЙ  17	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
се обоснове конституционно изискване за 
подведомственост на всички административни 
спорове на специализираните администра-
тивни съдилища, които не са установени в 
Конституцията, а преценката за създаването 
им е „въпрос на законодателна целесъобраз-
ност“. Обърнато е внимание, че „правилата 
за подведомственост, за родова и местна 
подсъдност, а също и за инстанционност на 
съдебните дела не са изведени за решаване 
на конституционно ниво“, а подлежат на 
уреждане със закон, тъй като по смисъла 
на чл. 133 от Конституцията се отнасят до 
организацията и дейността на съдилищата. 
Министерският съвет също така отбелязва, 
че действащото законодателство възлага на 
административните съдилища разглеждане и 
на граждански дела – каквито са делата по 
искания за обезщетения за вреди от незако-
носъобразни актове, действия и бездействия 
на административни органи и длъжностни 
лица, както и за вреди от правораздавателна-
та дейност на административните съдилища 
и Върховния административен съд съгласно 
чл. 128, ал. 1, т. 6 от Административнопроце-
суалния кодекс (АПК), което следва да бъде 
съобразено, ако чрез тълкуване на Основния 
закон се обоснове „абсолютна граница между 
компетентността на общите и на специализи-
раните административни съдилища“.
В становището на министъра на пра-
восъдието се застъпва, че създаването на 
специализирани звена в съдебната власт не 
е конституционно изискване, а е въпрос на 
законодателна целесъобразност. Посочено е, 
че изпълнението на правомощието на Вър-
ховния административен съд да осъществява 
върховен съдебен надзор за точното и еднакво 
прилагане на законите в административното 
правораздаване (чл. 125, ал. 1 от Конститу-
цията) „не е скрепено със задължителното 
изискване за създаване на специализирани 
административни съдилища“. Поддържа се, 
че по смисъла на чл. 120, ал. 1 от Основния 
закон контролът за законност на актовете и 
действията на административните органи се 
извършва от съдилищата изобщо, а не само 
от съдилища, „специализирани в админис­
тративното правосъдие“. Според изложеното 
в становището тълкуването на посочената 
конституционна разпоредба не може да е 
обусловено от „последвали приемането є 
законодателни промени“, тъй като това би 
нарушило принципа на правна сигурност.
Върховният касационен съд (ВКС) също 
обръща внимание, че според чл. 120, ал. 1 
от Конституцията контролът за законност на 
актовете и действията на административните 
органи се извършва от съдилищата, разпола-
гащи с обща компетентност да правораздават, 
т.е. да решават правни спорове. Заявява се, че 
„конституционният законодател не е счел за 
необходимо да визира конкретен съд, защото 
д.ю.н. Васил Мръчков, проф. д.ю.н. Георги 
Митов, проф. д.ю.н. Маргарита Чинова, проф. 
д.ю.н. Цветан Сивков, проф. д-р Анелия Мин-
гова, проф. д-р Валентина Попова, проф. д-р 
Ганета Минкова, проф. д-р Гергана Маринова, 
проф. д-р Даниел Вълчев, проф. д-р Дарина 
Зиновиева, проф. д-р Димитър Костов, проф. 
д-р Екатерина Михайлова, проф. д-р Емилия 
Панайотова, проф. д-р Пенчо Пенев, проф. 
д-р Пламен Киров, проф. д-р Силви Чернев, 
проф. д-р Снежана Начева, доц. д-р Екате-
рина Салкова, доц. д-р Зорница Йорданова, 
доц. д-р Камелия Цолова, доц. д-р Мартин 
Белов, доц. д-р Наталия Киселова, доц. д-р 
Петър Бончовски, доц. д-р Таня Градинарова 
и Стефка Стоева.
От заинтересуваните институции и покане-
ните организации по делото писмени стано-
вища са представили: Министерският съвет, 
министърът на правосъдието, Върховният 
касационен съд, главният прокурор, Висши-
ят адвокатски съвет, Съюзът на юристите в 
България и Съюзът на съдиите в България.
От поканените специалисти от науката и 
практиката писмено правно мнение са пред-
ставили: проф. д.ю.н. Васил Мръчков, проф. 
д-р Дарина Зиновиева и Стефка Стоева.
Останалите конституирани заинтересу-
вани институции и поканени организации и 
специалисти от науката и практиката не са 
представили писмени становища и правни 
мнения по делото.
В изпълнение на предоставената му с 
определението за допускане по същество на 
искането възможност пленумът на Върховния 
административен съд е представил допълни-
телни съображения.
Постъпилите по делото становища и правни 
мнения могат да бъдат обособени в три групи.
Министерският съвет, министърът на пра-
восъдието, Върховният касационен съд, Вис-
шият адвокатски съвет и Съюзът на съдиите 
в България споделят тезата, че принципът на 
правовата държава, закрепен в чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията, не изисква всички спорове 
за законността на актовете и действията на 
административните органи да бъдат подве-
домствени на административните съдилища, 
като според Министерския съвет и Върховния 
касационен съд това не се отнася до делата, 
ангажиращи компетентността на Върховния 
административен съд.
Становището на Министерския съвет се 
аргументира с липсата на „конституционно 
изискване за институционализиране на сис-
темата на административното правосъдие, 
начело на която да стои Върховният адми-
нистративен съд“. Посочено е, че изброените 
в чл. 119, ал. 1 от Конституцията съдилища 
са достатъчни за осигуряване на правора-
здавателната функция на държавата и в този 
смисъл не може по пътя на тълкуването да