Държавен вестник, бр. 61, 2025 г., стр. 200

СТР.  200	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
не става ясно какви са били конкретните 
мотиви на нормотвореца на друг държавен 
орган – директора на Дирекция „Финансово 
разузнаване“ на ДАНС, да бъдат делегирани 
права да утвърждава образец на декларация 
по чл. 64, ал. 3 ППЗМИП. Петчленният със­
тав в мотивите на отменителното си решение 
е посочил, че не е открил такива мотиви в 
проекта за изменение на ППЗМИП, които да 
дават отговор на този въпрос. Аргументи в 
противната насока не се съдържат в стано­
вищата на двамата ответници – МС и ДАНС.
Жалбоподателят възразява и че атакува­
ната разпоредба на чл. 64, ал. 3 ППЗМИП е 
издадена при липса на законова делегация. 
В отговор процесуалният представител на 
вносителя на проекта за нормативния акт се 
позовава на разпоредбите на чл. 101, ал. 3 и 
ал. 4, изр. 2 и чл. 103, ал. 8 ЗМИП. Цитира­
ните разпоредби предвиждат, че условията и 
редът за приемане на вътрешните правила за 
контрол и предотвратяване изпирането на пари 
и финансирането на тероризма се определят с 
правилника за прилагане на закона. Висшият 
адвокатски съвет приема единни вътрешни 
правила за контрол и предотвратяване на изпи­
рането на пари и финансирането на тероризма, 
които се прилагат от членовете на адвокат­
ските колегии. Както е видно от цитираните 
текстове на разпоредбите, те не предвиждат 
задължението за членовете на адвокатските 
колегии да представят на адвокатските съвети 
на адвокатските колегии декларация съгласно 
образец, утвърден от директора на Дирекция 
„Финансово разузнаване“ на Държавна аген­
ция „Национална сигурност“ и публикуван 
на интернет страницата на Държавна агенция 
„Национална сигурност“. Следователно осно­
вателно е възражението на жалбоподателя, 
че това задължение се създава за пръв път с 
правилника за прилагане на закона и по такъв 
начин той се дописва.
Декларациите, които се подават съглас­
но ЗМИП са посочени в нормите на чл. 42, 
ал. 2, т. 2, чл. 59, ал. 3, чл. 63, ал. 4 и чл. 66, 
ал. 2. Те са изрично изброени и в т. 4 на чл. 1 
ППЗМИП, очертаващ предмета на регулиране 
с правилника, като е посочено, че се уреждат 
формата и редът за подаване на изброените дек­
ларации, т.е. конкретната нормативна уредба 
на тези декларации е въведена с правилника 
за прилагане на закона в резултат на изрична 
законова делегация. При този подход както 
на законодателя, така и на автора на проекта 
за подзаконов нормативен акт не би могло 
основанието за създаването на атакуваната 
в настоящото производство разпоредба да се 
черпи и от т. 5 на чл. 1 ППЗМИП с твърде­
нието, че тя попада в категорията на други 
въпроси, предвидени в ЗМИП, тъй като, както 
се посочи, подаването на такава декларация 
не е предвидено в ЗМИП. Образците на пред­
видените в ЗМИП декларации представляват 
приложения на ППЗМИП. Съгласно чл. 2, ал. 2 
ЗНА компетентността да се издават нормативни 
актове не може да се прехвърля. В чл. 44, ал. 2 
от Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на 
Закона за нормативните актове е посочено, че 
с акта по прилагане на закон не може да се 
възлага на други органи да издават актове по 
неговото прилагане. Следователно атакуваната 
разпоредба, възлагайки на Директора на ди­
рекция „Финансово разузнаване“ на Държавна 
агенция „Национална сигурност“ да утвърди 
образец на декларация, която членовете на 
адвокатските колегии да представят на адво­
катските съвети на адвокатските колегии, като 
издадена при липса на законово основание, 
произтичащо от акта, за чието прилагане е 
приет правилникът, противоречи на цитира­
ните разпоредби и е незаконосъобразна, което 
налага да бъде отменена.
Предвид изхода на спора своевременно 
направеното от оспорващия искане за присъж­
дане на разноски за трите съдебни инстанции 
съгласно списък се явява основателно предвид 
фактическата и правна сложност на делото. 
Същите следва да бъдат възложени в тежест 
на издателя на нормативния акт и да бъдат 
присъдени в полза на адв. Дацев на основа­
ние чл. 38, ал. 2 от Закона за адвокатурата. 
Видно от приложените платежни нареждания 
държавните такси също са заплатени от него.
Предвид горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 АПК Върховният административен съд, 
първи състав на осмо отделение,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 64, ал. 3 от Правилника за 
прилагане на Закона за мерките срещу изпира­
нето на пари, приета с § 28 от Постановление 
№ 42 от 10.03.2020 г. на Министерския съвет 
на Република България, обн. в ДВ, бр. 21 от 
13.03.2020 г., в частта относно думите: „(…) 
членовете на адвокатските колегии (…), пред­
ставят съответно на адвокатските съвети на 
адвокатските колегии (…), декларация съгласно 
образец, утвърден от директора на Дирекция 
„Финансово разузнаване“ на Държавна аген­
ция „Национална сигурност“ и публикуван 
на интернет страницата на Държавна агенция 
„Национална сигурност“.
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати на адв. Ю. Дацев, САК, 
личен номер на адвокат № [номер], съдебни 
разноски за три съдебни инстанции в раз­
мер на 4580 лв. (четири хиляди петстотин и 
осемдесет лв.).
Решението подлежи на обжалване в 14-дне­
вен срок от съобщаването му на страните 
пред петчленен състав на Върховния адми­
нистративен съд.
И.ф. председател: 
Георги Чолаков
4096