Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 26

С Т Р .  26
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  14
Националният статистически институт оси-
гурява информация относно: регистрация на
ражданията и на умиранията, брой и структура
на населението; информация за учебните заве-
дения, преподавателите и учащите се по степен
на международната стандартна класификация
на образованието (ISCED-97); здравните заве-
дения за опазване здравето на майката и дете-
то—по местонахождението и според вида им,
домове за медико-социални грижи, годишни
изчерпателни наблюдения на здравната мрежа,
медицинските кадри и заболеваемостта на на-
селението, специализирани институции за пре-
доставяне на социални услуги, както и за други
показатели, оказващи пряко и непряко влия-
ние върху политиките за децата. Наред със ста-
тистическата информация политиките за дете-
то да бъдат формирани и въз основа на резулта-
тите от тематични изследвания.
С промените в Закона за закрила на детето
от 2006 г. нормативно беше уредена Нацио-
налната информационна система. Държавна-
та агенция за закрила на детето е отговорни-
ят орган за създаването и поддържането на
национална информационна система. Систе-
мата поддържа следните данни: децата в риск;
децата с изявени дарби; от регистрите, воде-
ни от регионалните дирекции за социално под-
помагане към Агенцията за социално подпо-
магане по реда на Семейния кодекс; специа-
лизирани институции за деца; юридически
лица с нестопанска цел, работещи по програ-
ми за детето; децата, необхванати от учили-
ще; доставчици на социални услуги за деца;
други данни от значение за закрила на детето.
Националната информационна система се
структурира на три информационни нива—
общинско, регионално и национално.
От така направения преглед се очертава
необходимостта от предприемане на мерки в
следните насоки:
1. Разработване на набор от сравнителни
индикатори за благосъстоянието и правата на
децата, включително чрез включване на деца-
та при определянето на индикатори, като по
този начин се гарантира, че индикаторите от-
разяват детския опит и интереси.
2. Разширяване и синхронизиране на дейст-
ващите статистически индикатори с индикато-
рите на Европейския съюз по пол и възраст на
детето в области като:
а) семейно поведение—брой, възраст и пол
на децата, засегнати от развод на родителите,
брой определени издръжки, пол на родителя,
който упражнява родителските права;
б) здравеопазване—детайлна статистика за
заболеваемост, смъртност и причини за смърт-
ността на децата до 18-годишна възраст, пол,
редки и специфични болести;
в) образование;
г) насилие и детски труд, включително сек-
суална експлоатация и трафик на деца.
3. Създаване на институт или център за из-
следвания за детето и семейството.
4. Провеждане на национални изследвания,
които да послужат за формиране на политики в
чувствителни области, като например: Съвре-
менният модел на детството в българското об-
щество; Физически и психични особености на
съвременните български деца; Нивото на се-
мейното функциониране у нас и модели на ро-
дителско поведение и очаквания.
5. Гарантиране на функционирането и раз-
витието на Националната информационна сис-
тема по Закона за закрила на детето.
РАЗВИТИЕ НА ЧОВЕШКИТЕ РЕСУРСИ
Бързото и широко разпространение на ин-
формационните и комуникационните техноло-
гии и глобализацията доведоха до създаването
на нова работна среда в България. Тя се харак-
теризира с все по-тясна връзка между равнище-
то на образованието и трудовата заетост, както
и с уеднаквяването на изискванията към про-
фесионалните умения в световен мащаб. От
работещите в различните сфери, имащи отно-
шение към детето, ще се изискват все повече
умение за мултидисциплинарен подход, техни-
чески способности, комуникативни умения,
мотивация за продължаващо образоване през
целия живот, социални умения и др.
Голямо значение за успешното изпълнение
на стратегията има начинът, по който се под-
готвят кадрите във висшите училища, които
ще работят в различните сфери, засягащи по-
литиките за детето—педагогически кадри, со-
циални работници, здравни работници, психо-
лози, юристи, полицаи и дознатели и други.
Във висшите училища следва да се предлага
модерно знание, основано на съвременните
постижения на науката и изследванията на
децата и семействата чрез съвременните фор-
ми на преподаване и обучение. Университетс-
кото образование следва да осигури връзка с
нуждите на пазара на труда, да преодолява
феминизацията на професиите, свързани с
правата и закрилата на децата.
Съществено значение за подобряване на ка-
чеството и ефективността на прилаганите поли-
тики за децата има подборът на хората, които са
пряко ангажирани с дейности, свързани с децата
и с техните семейства. Необходимо е те да се
съобразяват с техните личностни и професио-
нални качества, както и с желанието им да пови-
шават и разширяват своята квалификация не-
прекъснато, за да могат пълноценно и ефектив-
но да подкрепят децата и семействата.
Да бъдат предприети следните мерки с цел
развитие на човешките ресурси на системата за
закрила на детето:
1. Да се осигури съответствие между профе-
сионалната квалификация на специалистите и
потребностите на пазара на труда с оглед
изискванията на целевите групи в условията на
глобализиращия се свят.