Държавен вестник, бр. 89, 2025 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  89
между органи и структури, имащи отношение 
към кадровата политика в службите в сфера­
та на сигурността и отбраната на страната. 
Такива са Министерският съвет (чл. 105, 
ал. 2 от КРБ) и президентът на Републиката 
(чл. 100, ал. 1 и 3 от КРБ). Включването на 
Народното събрание в този процес ще доведе 
до изместване на фокуса на процедурата по 
назначаване и освобождаване на председател 
на ДАР от аргументи, съсредоточени върху 
националната сигурност и поставянето на 
акцент върху партийни политики и плаващи 
мнозинства. Това би довело до съмнения за 
обективност и професионализъм в работата 
на ключова служба за сигурност, ангажирана 
с реализиране на приоритетите в областта на 
националната сигурност, външната политика, 
икономиката и защитата на конституционно 
установения ред.
В мотивите на законопроекта се посочва, 
че промяната се налага поради липсата на 
механизми за разрешаване на евентуално 
възникнали конфликти между президента 
и Министерския съвет при упражняване на 
споделената им компетентност. Смисълът на 
споделена компетентност между независими 
един спрямо друг органи при назначаване 
и освобождаване на длъжности не е да се 
постига единомислие между тези органи, а 
да се гарантира, че назначенията ще бъдат 
преценени от различни гледни точки. Това в 
крайна сметка е формална гаранция за екс­
пертността и функционалната независимост на 
назначаваните лица. За да произведе последици 
назначаването, респективно освобождаването, 
е необходимо предварително съгласуване на 
указа и неговото приподписване (Решение 
№ 13 от 1999 г. по к. д. № 9/1999 г.; Решение 
№ 2 от 2002 г. по к.д. № 2/2002 г.). Това са 
възможности за взаимен контрол и споделяне 
на отговорността на двата органа, участващи 
в правомощието. Възлагането на избора на 
Народното събрание лишава самия Минис­
терски съвет от тези възможности за контрол. 
Успехът на предложението на правителството 
за ръководител на службата ще е подчинено 
единствено на необходимото парламентарно 
доверие, от което зависи собственото му съ­
ществуване. Избирането и освобождаването 
от Народното събрание на председателя на 
ДАР по предложение на Министерския съ­
вет става в известна степен симетрично на 
процедурата по избиране и освобождаване на 
министри (чл. 84, т. 6 от Конституцията), чиято 
дейност, за разлика от тази на ръководите­
лите на службите, може да бъде годен обект 
на пряк парламентарен контрол. От друга 
страна, новият режим влиза в противоречие 
с чл. 84, т. 8, пр. II от Конституцията, защото 
Парламентът отнема инициативата за упра­
жняването на собственото си правомощие от 
неговите членове – народните представители. 
По този начин се постига едновременно про­
тивоконституционно разширяване на компе­
тентността на Народното събрание по чл. 84, 
т. 6 и ограничаване на тази по чл. 84, т. 8. 
Загадка остават и субектите, които могат да 
внасят проектопредложенията в Министерския 
съвет, и редът, по който ще се случи това. 
Напълно разбираемо парламентарният модел 
установява предимно политически форми 
на отношения между Министерския съвет и 
Народното събрание за сметка на ограниче­
ните юридически форми на съгласуване на 
тези отношения. Когато става въпрос за за­
конодателна инициатива, промени в кабинета 
или парламентарния контрол, такъв модел на 
взаимоотношения е конституционно оправдан. 
Когато обаче назначаването на ръководители­
те на служби се случва само по този начин, 
решаващо значение ще има политическата 
преценка над професионалната.
С § 1, т. 3 от ЗИЗДАР се регламентира 
изрично, че законоустановеният брой на 
заместник-председателите на ДАР ще бъде 
трима и те ще бъдат назначавани с решение 
на Министерския съвет по предложение на 
министър-председателя. В своето съществува­
не агенцията до момента никога не е имала 
трима заместник-председатели, доколкото 
кадровата обезпеченост, оценявана от органи­
те, които са имали пряко наблюдение върху 
функциите на агенцията, не е налагала това. 
За жалост, зачестилото подобно императивно 
регулиране на броя на заместник-председа­
телите не е прецедент и то може да бъде 
обосновано единствено с осигуряване на 
длъжности за парламентарното мнозинство, 
съразмерни на дяловете, в които то участва 
в политическото управление на страната. По 
този начин мнозинст­вото открито демонстри­
ра действителната цел на реализираната си 
законодателна инициатива, а именно – осигу­
ряване на влияние в службите за сигурност.
Уважаеми народни представители,
Като се ръководя от гореизложените 
мотиви, на основание чл. 101, ал. 1 от Кон­
ституцията на Република България, връщам 
за ново обсъждане в Народното събрание 
разпоредбите на § 1 – 3 и § 5 от Закона за 
изменение на Закона за Държавна агенция 
„Разузнаване“, приет от 51-вото Народно съб­
рание на 10 октомври 2025 г.
Президент на Републиката: 
Румен Радев
6065
УКАЗ № 192
На основание чл. 101, ал. 1 от Конститу­
цията на Република България 
П О С Т А Н О В Я В А М :
Връщам за ново обсъждане в Народното 
събрание Закона за изменение на Закона за