Държавен вестник, бр. 60, 2004 г., стр. 51

Б Р О Й  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  51
Член 11
Лихви
1. Лихвите, произхождащи от едната догова-
ряща държава и платени на местно лице на
другата договаряща държава, могат да се обла-
гат с данък в тази друга държава.
2. Въпреки това тези лихви могат да се обла-
гат с данък и в договарящата държава, в която
възникват, и съобразно законодателството на
тази държава, но когато притежателят на лих-
вите е местно лице на другата договаряща дър-
жава, така наложеният данък няма да надви-
шава 5 процента от брутната сума на лихвите.
3. Независимо от разпоредбите на ал. 2 лих-
вите, възникнали в едната договаряща държа-
ва, са освободени от облагане с данък в тази
държава, ако са получени и притежавани от пра-
вителството на другата договаряща държава,
нейно политическо подразделение или неин ор-
ган на местна власт или от централната банка
на тази друга държава.
4. Терминът “лихви”, използван в този член,
означава доход от вземания за дълг от всякакъв
вид независимо от това, дали са обезпечени или
не с ипотека и носещи или не правото на учас-
тие в печалбите на длъжника и по-специално
доходи от държавни ценни книжа и доходи от
бонове и облигации, включително от премии и
бонуси, свързани с такива ценни книжа, бонове
или облигации. Санкции за закъснели плащания 
не се считат за лихви за целите на този член.
5. Разпоредбите на ал. 1, 2 и 3 не се прилагат,
ако притежателят на лихвите, който е местно
лице на едната договаряща държава, извършва
стопанска дейност в другата договаряща дър-
жава, от която произхождат лихвите, посредст-
вом намиращо се там място на стопанска дей-
ност или извършва в тази друга държава неза-
висими лични услуги чрез определена база,
разположена там, и вземането за дълг, във връз-
ка с което се плащат лихвите, е действително
свързано с такова място на стопанска дейност
или определена база. В такъв случай се прила-
гат съответно разпоредбите на чл. 7 или 14
съобразно случая.
6. Лихвите се считат за възникнали в едната
договаряща държава, когато платецът е местно
лице на тази държава. Когато обаче платецът
на лихвите независимо дали е местно лице на
едната договаряща държава, или не, притежава
в едната договаряща държава място на стопан-
ска дейност или определена база, във връзка с
които е възникнал дългът, който поражда пла-
щането на лихвите, и тези лихви са за сметка на
такова място на стопанска дейност или опреде-
лена база, ще се счита, че тези лихви произхож-
дат от държавата, в която се намира мястото на
стопанска дейност или определената база.
7. Когато поради особените взаимоотноше-
ния  между платеца и притежателя или между
тях двамата и някое друго лице сумата на лих-
вите, като се има предвид задължението, за
което се изплащат, надвишава сумата, която би
била договорена между платеца и притежателя
при липсата на тези взаимоотношения, разпо-
редбите на този член се прилагат само по отно-
шение на последната сума. В такъв случай над-
вишаващата сума се облага съобразно законо-
дателството на всяка договаряща държава, като
съответно се имат предвид останалите разпо-
редби на тази спогодба.
Член 12
Авторски и лицензионни възнаграждения
1. Авторските и лицензионните възнаграж-
дения, произхождащи от едната договаряща
държава и платени на местно лице на другата
договаряща държава, могат да се облагат с да-
нък в тази друга държава.
2. Такива авторски и лицензионни възнаграж-
дения обаче могат да се облагат с данък и в
договарящата държава, от която произхождат,
и съобразно законодателството на тази държа-
ва, но когато притежателят на авторските и
лицензионните възнаграждения е местно лице
на другата договаряща държава, така наложе-
ният данък няма да надвишава:
а) 5 процента от брутния  размер на:
(i) авторските и лицензионните възнаграж-
дения, платени за използването или правото на
използване на всяко авторско право за литера-
турно, художествено или научно произведение
(с изключение на кинофилми);
(ii) авторските и лицензионните възнаграж-
дения, платени за използването или правото на
използване на промишлено, търговско или на-
учно оборудване;
б) 10 процента от брутната сума на автор-
ските и лицензионните възнаграждения във
всички останали случаи.
3. Терминът “авторски и лицензионни въз-
награждения”, използван в този член, означава
плащания от всякакъв вид, получени за използ-
ване или за правото на използване на всяко
авторско право за литературно, художествено
или научно произведение, включително кино-
филми, на всеки патент, търговска марка, чер-
теж или модел, план, секретна формула или
процес, или за използването или правото на
използване на промишлено, търговско или на-
учно оборудване или за информация, отнасяща
се до промишлен, търговски или научен опит.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прилагат,
ако притежателят на авторските и лицензион-
ните възнаграждения, който е местно лице на
едната договаряща държава, извършва стопан-
ска дейност в другата договаряща държава, от
която произхождат авторските и лицензионни-
те възнаграждения, чрез място на стопанска
дейност, разположено там, или извършва в тази
друга държава независими лични услуги чрез
определена база, разположена там, и правото
или собствеността, във връзка с които се изпла-
щат авторските и лицензионните възнагражде-
ния, е действително свързано с такова място на