Държавен вестник, бр. 33, 2022 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  33
въпроси с наредба. В случая законодателят е 
преценил, че не е необходимо обществените 
отношения, предмет на регламентация, да 
бъдат трайно регулирани в закон. Въз осно­
ва на какви мотиви законодателят е извър­
шил тази преценка не е предмет на съдебен 
контрол. Но едно е очевидно – случаите на 
биотероризъм или поява на нови, непознати 
заразни болести не са често срещани, не 
се характеризират с предвидимост и за тях 
липсват утвърдени практики за опазване от 
разпространение. Следователно спецификата 
на предмета на регулация създава обективни 
пречки за приемането на трайни и единни 
правила (включително нормативни такива). 
Ако издателят на подзаконовия нормативен 
акт е допуснал празноти в регулацията на 
съответната материя или е приел лаконична 
уредба, това не е достатъчно, за да се обоснове 
противоречие с нормативен акт от по-висока 
степен. Попълването на празноти е дейност 
по тълкуване на закона във връзка с него­
вото прилагане. Трайното отстраняване на 
тези празноти може да бъде постигнато чрез 
изрична регламентация, приета от нормо­
твореца, а не чрез отмяната на нормативния 
акт по съдебен ред, резултатът от която би 
бил пълна липса на регулация. 
Оплакванията, че процесната уредба съз­
дава предпоставки за злоупопреба с власт, 
засягане на основни човешки права и нару­
шения на законодателството в областта на 
закрилата на личните данни, не са подкрепени 
от доводи, относими към настоящия спор. 
Тези оплаквания са илюстрирани единствено 
с примери за издадени заповеди на министъра 
на здравеопазването за ограничаване на раз­
пространението на COVID-19. Първо, законо­
съобразността на тези заповеди не е предмет 
на проверка в настоящото производство. Второ, 
надзорът върху заразната болест COVID-19 
изрично е регламентиран на законово ниво с 
извършените през 2020 г. изменения и допъл­
нения на ЗЗ – чл. 61, ал. 1 ЗЗ. Тази законова 
реформа обаче не засяга пряко основанията, 
на които е издадена процесната наредба, 
поради което не е предмет на обсъждане и 
анализ по настоящото дело. Трето, чл. 29 от 
наредбата предвижда издаването на заповеди 
на министъра със съдържанието по т. 1 и 2 
от същия член само в изрично уредените две 
категории случаи: 1. нови заразни болести с 
потенциален риск от епидемично разпростра­
нение, и 2. биотероризъм. Същите категории 
случаи са регламентирани и в чл. 60, ал. 3 
ЗЗ. Единствената разлика е, че в наредбата се 
съдържа уточнение във връзка със случаите 
на нови заразни болести. За тях е допълнена 
характеристиката, че следва да са с потенци­
ален риск от епидемично разпространение, 
от което следва изводът, че в обхвата на 
чл. 29 не влиза всяка нова заразна болест, 
а само такава, която е с потенциален риск 
от епидемично разпространение. Четвърто, 
липсата на подробна регламентация на реда 
за издаването на заповедите на министъра 
означава единствено, че в зависимост от 
тяхното съдържание и правни последици ще 
намерят приложение съответните процесу­
ални разпоредби от нормативни актове от 
по-висока степен. 
Наред с горните съображения, които са 
относими за законосъобразността на чл. 29 в 
неговата цялост с изключение на частта „ред 
и начин на надзор“ от т. 2 от същия член, 
съдът следва да обсъди поотделно оплаква­
нията, които са конкретно изложени за т. 1 
и т. 2. Първата точка на чл. 29 от наредбата 
предвижда следното: „При възникване на 
нови заразни болести с потенциален риск от 
епидемично разпространение, както и при 
случаи на биотероризъм, министърът на здра­
веопазването със заповед може да разпореди: 
1. задължителна регистрация, съобщаване 
и отчет на заболявания извън посочените в 
приложение № 1;“. Неоснователно е оплаква­
нето във връзка с тази точка, че при издаване 
на наредбата не е изпълнено изискването на 
чл. 27, ал. 3 от Закона за здравето за съгла­
суване на наредбата с НСИ. Член 27, ал. 3 
от посочения закон предвижда, че формите 
и съдържанието, както и условията и редът 
за обработване, използване и съхраняване на 
медицинската документация и за обмен на ме­
дико-статистическа информация се определят 
с наредби на министъра на здравеопазването, 
съгласувани с Националния статистически 
институт. Тази разпоредба систематично се 
намира в раздел V „Здравна информация и 
документация“, глава първа „Национална сис­
тема за здравеопазване“ от Закона за здравето. 
Не всяка наредба, издадена на основание ЗЗ, 
в която се регулира дейност по обработване, 
използване и съхраняване на медицинската 
документация, подлежи на съгласуване с НСИ, 
а само тези наредби, издадени на основание 
чл. 27, ал. 3 ЗЗ, чийто основен предмет на 
регулация са дейности, пряко свързани с 
медико-статистическа информация. Такива 
са издадените от министъра на здравеопазва­
нето Наредба № 42 от 2004 г. за въвеждане на 
класификационни статистически системи за 
кодиране на болестите и проблемите, свързани 
със здравето, и на медицинските процедури 
и Наредба № 1 от 27.02.2013 г. за предоста­
вяне на медико-статистическа информация и 
на информация за медицинската дейност на 
лечебните заведения.
Процесната т. 1 не регулира дейности, 
пряко свързани с медико-статистическа ин­
формация. Предвиденото в т. 1 правомощие 
на министъра е да разпореди извършването 
на дейности, които са предмет на регула­
ция в предходните раздели на наредбата, 
необжалвани в настоящото производство, а 
именно: задължителна регистрация, съобща­
ване и отчет. Целта на т. 1 е да се предвиди