Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 76

С Т Р .  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
Размяна на активи
5.1. Когато дълготраен материален актив е полу-
чен в резултат на замяна или частична замяна срещу
друг несходен дълготраен материален актив или други
активи, цената на придобиване се определя по спра-
ведливата стойност на получения актив, която е
еквивалентна на справедливата стойност на отдаде-
ния актив, коригирана с всички преведени парични
средства или парични еквиваленти.
5.2. Когато материален дълготраен актив се
придобива в замяна на подобен актив, който има
сходна употреба в същата сфера на стопанската
дейност и сходна справедлива стойност, не се приз-
нава никаква печалба или загуба за съответната
сделка. Цената на придобиване на новия актив е
балансовата стойност на отдадения актив. Когато
справедливата стойност на получения актив пред-
ставлява доказателство за намалената стойност на
отдадения актив, първо се намалява стойността на
отдадения актив и тази намалена стойност се при-
писва на новия актив.
Последващи разходи
6.1. С последващите разходи, свързани с отде-
лен материален дълготраен актив, се коригира
балансовата стойност на актива, когато е вероят-
но предприятието да има икономическа изгода над
тази от първоначално оценената стандартна ефек-
тивност на съществуващия актив. Всички други
последвали разходи трябва да се признават за раз-
ход в периода, през който са направени.
6.2. Разходите, които водят до подобряване на
бъдещите икономически изгоди, са:
а) изменение на отделен актив, за да се удължи
полезният срок на годност на актива или да се
увеличи производителността му;
б) осъвременяване на машинни части, за да се
постигне значително подобряване на качеството
на продукцията и/или услугите;
в) разширяване на възможностите за нови про-
дукти и/или нови услуги;
г) въвеждане на нови производствени процеси,
които дават възможност за съкращаване на произ-
водствените разходи;
д) икономически по-изгодна промяна във фун-
кционалното предназначение на актива.
6.3. При подмяна на разграничима част от дъл-
готраен материален актив, отчетена по реда на
т. 3.2, подменената част се отписва, а направеният
разход за подмяната или подновяването на частта
се отчита като придобиване на отделен актив.
Оценка след първоначалното признаване
Препоръчителен подход
7.1. След първоначалното признаване като ак-
тив всеки отделен дълготраен материален актив
следва да се отчита по цена на придобиване, нама-
лена с начислените амортизации и натрупаната
загуба от обезценка.
Допустим алтернативен подход
7.2. След първоначалното признаване като ак-
тив всеки отделен дълготраен материален актив
трябва де се отчита по преоценена стойност към
датата на преоценката, намалена с начислените
амортизации, и последвалата натрупана загуба от
обезценка.
Преоценките трябва да се правят достатъчно
редовно, така че балансовата стойност на дългот-
райните материални активи да не се различава
съществено от тази, която би била определена при
използването на справедливата стойност към да-
тата на финансовия отчет.
7.3. Преоценките се осъществяват при спазва-
не на следните изисквания:
а) на земи, сгради и терени—по справедливата
(пазарната) им стойност; тази стойност се опреде-
ля чрез оценка, която се извършва от лицензирани
оценители;
б) на останалите дълготрайни материални ак-
тиви (без посочените в буква “а”)—по справедли-
вата (пазарната) им стойност; когато липсва на-
деждна информация за пазарната им стойност,
поради специализирания характер на активите
и/или липсата на сделки с конкретен вид активи
(освен като част от продължаващ функциониране-
то си бизнес), те се оценяват по амортизираната
им възстановима стойност;
в) определена със счетоводната политика на
предприятието честота на преоценките в зависи-
мост от промените в справедливите стойности на
отделните дълготрайни материални активи;
г) на амортизируем дълготраен материален
актив, както следва:
Балансовата стойност и цялата натрупана амор-
тизация към датата на преоценката се преизчис-
ляват пропорционално на промяната в балансова
стойност на актива, така че балансовата стойност
на актива след преоценката да е равна на преоце-
нената му стойност, или
При увеличение на балансовата стойност с раз-
ликата между балансовата стойност на актива и
новата преоценена стойност се намалява натрупа-
ната амортизация. Ако тя е недостатъчна, се кори-
гира отчетната стойност от актива.
При намаление на балансовата стойност на
актива с разликата между балансовата стойност
на актива и новата преоценена стойност се увели-
чава натрупаната амортизация.
Сумата на корекцията, която е резултат от пре-
изчисляването или отстраняването на натрупана-
та амортизация, съставлява част от увеличението
или намалението на балансовата стойност.
При увеличение на балансовата стойност на
дълготраен материален актив в резултат на прео-
ценка увеличението се отразява като резерв от
последващи оценки. Когато текущото увеличение
от преоценката се предхожда от предишно нама-
ление от преоценка на същия актив, което е било
признато за разход, текущото увеличение от прео-
ценката се признава за приход в размер на предиш-
ното намаление.
При намаление на балансовата стойност на
дълготраен материален актив в резултат на прео-
ценка намалението се признава за разход. Когато
текущото намаление от преоценка се предхожда
от предишно увеличение, което е било отразено
като резерв от последващи оценки, с намалението
от преоценката се коригира резервът, доколкото
намалението не надвишава сумата, посочена в
статия “Резерв от последващи оценки”.
Амортизация
8. Амортизирането на дълготрайните матери-
ални активи се осъществява съгласно НСС 4—
Отчитане на амортизациите.