Държавен вестник, бр. 69, 2006 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  69
такъв спор е произнесено решение от такъв
съд, никакъв нов съдебен иск не може да бъде
предявен на същото основание между същите
страни, освен ако решението на съда, пред
който е подаден първият иск, подлежи на из-
пълнение в държавата, където се предявява
новият иск.
Член 58
Погасяване на правото на иск в случай на
смърт и наранявания
§ 1. Всяко право на съдебен иск на право-
имащия, основано на отговорността на превоз-
вача в случай на смърт или на наранявания на
пътници, се погасява, ако в срок от дванайсет
месеца считано от узнаването за вредата той не
сигнализира за произшествието, станало с път-
ника, на един от превозвачите, пред които може
да бъде предявена рекламация в съответствие с
член 55, § 1. Когато правоимащият сигнализи-
ра устно за произшествието на превозвача,
последният трябва да му издаде удостоверение
за това устно уведомление.
§ 2. Правото на иск обаче не се погасява, ако:
а) в срока, предвиден в § 1, правоимащият е
предявил рекламация пред един от превозвачи-
те, посочени в член 55, § 1;
b) в срока, предвиден в § 1, отговорният пре-
возвач е бил уведомен по друг път за произшес-
твието, станало с пътника;
с) за произшествието не е било сигнализира-
но или е било сигнализирано със закъснение
поради обстоятелства, които не се дължат на
правоимащия;
d) правоимащият докаже, че произшествие-
то е предизвикано от грешка на превозвача.
Член 59
Погасяване на правото на иск по превоза на
багаж
§ 1. Приемането на багажа от правоимащия
погасява правото на всякакъв иск срещу пре-
возвача, породено от договора за превоз, в слу-
чай на частично изгубване, повреждане или
забавяне на доставянето.
§ 2. Правото на иск обаче не се погасява:
а) в случай на частично изгубване или пов-
реждане, ако:
1. изгубването или повреждането е конста-
тирано в съответствие с член 54 преди получа-
ването на багажа от правоимащия;
2. констатацията, която е трябвало да се
извърши в съответствие с член 54, не е била
извършена единствено по вина на превозвача;
b) в случай на неявна вреда, чието съществу-
ване е установено след приемането на багажа
от правоимащия, ако той:
1. поиска констатация в съответствие с
член 54 веднага след откриването на вредата и
най-късно в срок три дни след получаването на
багажа; и
2. докаже освен това, че вредата е възникна-
ла между приемането на багажа за превоз от
превозвача и доставянето;
с) в случай на забавяне на доставянето, ако
правоимащият е предявил в срок от двайсет и
един дни правата си пред един от превозвачите,
посочени в член 56, § 3;
d) ако правоимащият докаже, че вредата
произтича от грешка на превозвача.
Член 60
Давност
§ 1. Исковете за обезщетяване на вреди и
загуби, основани на отговорността на превоз-
вача в случай на смърт и на наранявания на
пътници, са с давност:
а) за пътника—три години считано от деня
след произшествието;
b) за другите правоимащи—три години счи-
тано от деня след смъртта на пътника, без при
това този срок да може да превишава пет годи-
ни считано от деня след произшествието.
§ 2. Другите искове, породени от договора за
превоз, са с давност една година. Давността
обаче е две години, ако се отнася за иск по вре-
да, произтичаща от действие или бездействие,
извършено било с умисъл да се причини такава
вреда, било непредпазливо и със съзнанието, че
такава вреда вероятно ще произтече.
§ 3. Давността, предвидена в § 2, тече за
делото:
а) за обезщетение за пълно изгубване: от
четиринайсетия ден след изтичането на срока,
предвиден в член 22, § 3;
b) за обезщетение за частично изгубване,
повреждане или забавяне на доставянето: от
деня, в който доставянето се е състояло;
с) във всички други случаи по отношение на
превоза на пътниците: от деня на изтичане на
валидността на документа за превоз.
Денят, посочен като начален за давността,
никога не е включен в срока.
§ 4. При писмена рекламация, подадена в
съответствие с член 55 заедно с необходимите
подкрепящи документи, давността се преуста-
новява до деня, в който превозвачът отхвърли
писмено рекламацията и върне приложените
към нея документи. При частично приемане на
рекламацията давността започва да тече отно-
во за частта от рекламацията, която остава
спорна. Доказателството за получаването на
рекламацията или на отговора и това за връща-
нето на документите са в тежест на страната,
която се позовава на този факт. Последващи
рекламации, които имат същия предмет, не
преустановяват давността.
§ 5. Искът с изтекла давност не може повече
да бъде предявен, дори под формата на насре-
щен иск или на възражение за недопустимост.
§ 6. Извън това преустановяването и пре-
кратяването на давността се регламентират от
националното право.