Държавен вестник, бр. 82, 2012 г., стр. 60

СТР.  60	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  82
за въвеждането им е по-особена. Смисълът 
от установяването на „абсолютна давност“ се 
състои в признанието, че събирането на даде­
но публично задължение, респ. наказателно 
преследване или изпълнение на наказание, 
предвид факта, че е твърде закъсняло, губи 
своя смисъл. Оттук и преценката в конкретния 
по настоящото конституционно дело случай 
какъв да бъде пределният срок, от който на­
зад би било без особен смисъл да се прилага 
законът, би могло да се развие единствено 
като функция на целта, която законодателят 
си е поставил, т.е. на законодателна полити­
ка. Още повече заслужава да се отбележи, че 
въвеждането му не е просто въпрос най-вече 
на отстраняване на някаква неопределеност 
на права или правно положение, а да се ели­
минира установено незаконно обогатяване. 
От друга страна, ако трябва да се сравнява 
дали срокът по чл. 27, ал. 3 и чл. 73, ал. 1 
ЗОПДНПИ е подходящ, за база би следвало 
да се вземе по-скоро срокът, който установява 
Законът за отнемане в полза на държавата на 
имущество, придобито от престъпна дейност 
(отм.). Сравнението показва, че продължи­
телността на срока е съществено намалена 
и то е оправдано, доколкото има в основни 
линии припокриване в целите, но е различна 
материалноправната и процесуалноправната 
логика, върху която са стъпили двата закона. 
Следователно правилно е разсъжденията и 
изводите относно продължителността на срока 
да се търсят и извличат главно от предмета на 
закона, който той обслужва, и целите, които 
е натоварен да постигне. 
В този ред на мисли нужно е да се посочи, 
че съдържащият се в решението на Конститу­
ционния съд извод за намаляване на срока по 
чл. 27, ал. 3 и чл. 73, ал. 1 ЗОПДНПИ, който 
законодателят вече е преценил да бъде петна­
десет години по съображение да се гарантира 
правната сигурност, има относително значение. 
Това е така, защото период от десет години, 
който се представя в мотивите на решението 
като някакъв модел, сам по себе си едва ли 
е в състояние да внесе повече сигурност от 
петнадесетгодишен срок. Още повече прав­
ната сигурност може да има отношение към 
обсъждането на продължителността на даден 
срок преди всичко, ако така се преследва 
отстраняването на някаква фактическа не­
определеност на правата на физическите и 
юридическите лица. Напротив, срокът по 
чл. 27, ал. 3 и чл. 73, ал. 1 ЗОПДНПИ няма 
нищо общо със състоянието на субективни 
права, а визира периода назад във времето, 
през което законът ще действа. Срокът в кон­
кретния случай създава „преграда“ и в този 
смисъл той засяга същностни характеристики 
на правното регулиране и законодателната 
политика, която се провежда чрез приемането 
и действието на конкретния закон. 
Срокът по чл. 73, ал. 1 ЗОПДНПИ има 
за цел да посочи момента, до който Коми­
сията ще извършва проверка по чл. 21, ал. 1
ЗОПДНПИ. В този смисъл неговата про­
дължителност няма нищо общо с довода, 
че този срок трябва да изпълнява и ролята 
на стимул за администрацията да действа, 
както се изтъква в мотивите на решението 
по настоящото конституционно дело. Пред­
назначението на срока е да определи пери­
ода от време, през който законът ще прояви 
своя ефект, и разглеждан в този контекст, 
въпросът за стимулирането чрез него на ад­
министрацията не може да има друго освен 
второстепенно значение. 
В заключение бих искал да посоча, че съ­
ображенията относно конституционността на 
срока по чл. 27, ал. 3 и чл. 73, ал. 1 ЗОПДНПИ 
трябва да се извеждат единствено от целта и 
предмета на закона, както и с оглед на него­
вите специфични правни характеристики. На­
против, обсъждането на конституционността 
на даден срок в една чужда на него среда и 
чрез характеристики, които са характерни за 
други срокове, води и до неприемлив извод. 
Конституционен съдия: 
Красен Стойчев
9723
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 257
ОТ 19 ОКТОМВРИ 2012 Г.
за предоставяне на допълнителни средства по 
бюджета на Министерството на образованието, 
младежта и науката за 2012 г.
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
Чл. 1. (1) Министърът на финансите да 
предостави от централния бюджет за 2012 г. 
средства в размер 480 000 лв. по бюджета на 
Министерството на образованието, младежта 
и науката за преодоляване на последствията 
от земетресението на 22 май 2012 г. 
(2) Средствата по ал. 1 да се използват за ос­
новен ремонт и реконструкция на обект – дър­
жавна собственост, стопанисван от:
1. Професионалната гимназия по енерге­
тика и минна промишленост „Христо Бо­
тев“ – Перник;
2. Професионалната гимназия по облекло 
и туризъм „Св. Иван Рилски“ – Перник.
(3) Средствата по ал. 1 да се осигурят 
от резерва за непредвидени и неотложни 
разходи – за предотвратяване, овладяване и 
преодоляване на последиците от бедствия