Държавен вестник, бр. 53, 2014 г., стр. 64

СТР.  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  53
да породи неразбиране и противоречивост, 
повдига множество въпроси и така излиза вън 
от задачата, която е възприел Конституцион-
ният съд, че има да реши с определението за 
прекратяване на делото.
По делото има три безспорни положения:
– спор относно формиране състава на 
Централната избирателна комисия (ЦИК) 
и квотите на политическите сили и в тази 
връзка разбирането за чл. 46 на Изборния 
кодекс (ИК) и Указ № 53 от 20.03.2014 г. на 
президента на Република България;
– изменение на чл. 46 ИК със Закон за 
изменение на Изборния кодекс (ДВ, бр. 35 
от 2014 г.);
– разрешаване на спора с формиране на 
състава на ЦИК съобразно изменението на 
чл. 46 ИК преди произнасянето на КС.
Това, което характеризира развитието на 
отношенията по спора, резултат на остро 
противопоставяне на позиции, различно раз-
биране, изясняване и тълкуване на разпоред-
бите на чл. 46 ИК при нагнетена политическа 
обстановка, води до сезиране на Конституци-
онния съд. В резултат на обсъждане на поли-
тическата и правната ситуация и последиците 
за държавността е постигнато разрешение, с 
което спорът се преодолява. Постигнатото 
разрешение съобразява изискването за съотно-
шението между парламентарно представените 
партии и коалиции и неговото запазване при 
формиране на квотите в ЦИК и принципа на 
пропорционално представителство. Спорът е 
изчерпан в съответствие с конституционните 
принципи на демократичната държава. Без-
предметно е възпроизвеждането на хроно-
логията и съдържанието на становищата на 
страните по спора.
В самите мотиви на определението е по-
сочено, че „в резултат на общите действия 
с изменението на закона и издаването на 
втори указ… общо са в съответствие с новия 
закон…“. Даден е и изводът „че след издаване 
от президента и на втория указ, към момента 
на постановяване на настоящото определение 
съотношението между парламентарно пред-
ставените партии и коалиции в Централната 
избирателна комисия е запазено в съответ-
ствие с изискванията на Изборния кодекс в 
редакцията след изменението в ДВ, бр. 35 
от 2014 г.“. Излагането подробно на мотиви, 
които се отнасят до съществото на спора при 
застъпения извод, че спор не съществува, само 
възражда и поставя на вниманието множе-
ството проблеми, които самите вносители на 
искането и опониращите му са разрешили 
преди произнасянето на Конституционния съд. 
Пренебрегват се общите усилия за постигане 
на конституционосъобразно и отговарящо 
на политическата реалност към момента на 
окончателно конституиране на Централна из-
бирателна комисия разрешаване на спорните 
въпроси. Неоснователно е връщане на нещата 
към изходните позиции по вече приключил 
спор. Това създава несигурност и колебание 
и съмнения за неокончателност на полити-
ческото решение. А до което се е стигнало в 
публичен интерес и конституционно издър-
жано поведение в съответствие с чл. 8, чл. 1 
и чл. 11 от Конституцията. Такова поведение 
следва да се насърчава.
Ето защо намирам, че от мотивите следваше 
да бъдат заличени текстове, възпроизвеждащи 
спора, други да се редуцират или перифразират 
текстове, отнасящи се до крайния извод на 
съда. Множеството текстове, възпроизвеж-
дащи искането, и постъпилите становища 
насочват към моменти на политическото 
противопоставяне, от което страните са от-
стъпили, насочват към съображения, които 
те са преодолели.
Конституционният съд има високата роля 
и отговорност да съдейства и задължава към 
изясняване, взаимно разбиране и диалог раз-
личните власти и политически опоненти, за 
да се постигне това, което е в основата на 
демокрацията и което е изрично записано 
в чл. 1, ал. 2 от Конституцията. И когато с 
общи (държавнически и политически) усилия 
се изпълнява този императив, с приемането 
на изменение на закона и съобразяване при 
прилагането на изменените норми, с общо 
разбиране и воля на политическите сили, 
връщането чрез мотивите на Конституционния 
съд към приключилия спор означава да се 
постави под съмнение самият диспозитив и 
да се търси тълкуване и прилагане, което би 
възобновило не само споровете, но би довело 
до изкривяване на позициите и омаловажа-
ване на извършеното разумно и отговорно от 
опониращите си страни.
Става дума за принципно отношение към 
ролята, която има да осъществява КС, пре-
кратявайки едно изпълнено с политически 
заряд дело. Конституционният съд има за 
задача да решава и предотвратява спорове. 
Затова и по по-друг начин следваше да се 
запише изводът на съда в мотивите към опре-
делението. Следваше да се подчертае именно 
моментът на съгласие между институциите 
по изменението, разбирането и прилагането 
на чл. 46 от Изборния кодекс в т. 5 на мо-
тивите. Да се подчертае положителното и 
разумът в действията, които трябва винаги да 
съпътстват дейността на държавните органи 
в демократичната държава и да отразяват 
нейната същност – цялата държавна власт 
произтича от народа (чл. 1, ал. 2, изр. 1 от 
Конституцията).
Конституционен съдия:  
Цанка Цанкова
4270