Държавен вестник, бр. 86, 2005 г., стр. 63

Б Р О Й  86
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  63
(4) Съдът решава въпроса за срока на изтър-
пяване на наказанието лишаване от свобода,
като се приспада времето на задържане под
стража и изтърпяното в другата държава нака-
зание лишаване от свобода.
(5) Съдът прекратява процедурата по из-
пълнение на наказанието лишаване от свобо-
да по признатата присъда, когато държавата,
чийто съд я е постановил, съобщи за амнис-
тия, помилване или друга причина, поради
която по-нататъшното изпълнение на присъ-
дата е недопустимо. Ако по силата на амнис-
тията, помилването или по друга причина на-
ложеното наказание се намалява, съдът реша-
ва каква част от присъдата следва да бъде из-
търпяна. Решението на съда подлежи на об-
жалване по общия ред.
(6) Разпоредбите на този кодекс за изпълне-
ние на наказанието се прилагат и за изпълне-
ние на решението, с което е призната присъда
на чуждестранен съд.
Признаване и изпълнение на други съдебни
актове
Чл. 469. По реда на този раздел се признават
и изпълняват и други актове на чуждестранен
съд, с които се постановява отнемане или кон-
фискация на средствата на престъплението и
на имущество, придобито чрез престъпление,
или на неговата равностойност.
Условия за искане до друга държава за призна-
ване и изпълнение на присъда на български съд
Чл. 470. Искане до друга държава за приз-
наване и изпълнение на присъда на българс-
ки съд се прави от съответния български съд
и се изпраща от Министерството на правосъ-
дието, когато:
1. осъденото лице постоянно пребивава в
другата държава;
2. изпълнението на присъдата в другата дър-
жава може да подобри възможностите за соци-
ализация на осъденото лице;
3. лицето е осъдено на лишаване от свобо-
да и вече изтърпява или следва да изтърпи
друго наказание лишаване от свобода в друга-
та държава;
4. другата държава е държавата по произход
на осъденото лице и е заявила, че желае да
приеме изпълнението;
5. наказанието не може да се изпълни в Ре-
публика България дори и чрез екстрадиция.
Раздел III
Международна правна помощ по наказателни
дела
Основание и съдържание на международната
правна помощ
Чл. 471. (1) Международна правна помощ по
наказателни дела на друга държава се оказва
при условията на сключен международен дого-
вор, по който Република България е страна, или
на принципа на взаимността. Международна
правна помощ по наказателни дела се оказва и
на международен съд, чиято юрисдикция е приз-
ната от Република България.
(2) Международната правна помощ включва:
1. връчване на документи;
2. действия по разследване;
3. събиране на доказателства;
4. предоставяне на информация;
5. други форми на правна помощ, ако са пред-
видени в международен договор, по който Ре-
публика България е страна, или са наложени
при условията на взаимност.
Отказ на международна правна помощ
Чл. 472. Международната правна помощ
може да бъде отказана, ако изпълнението на
молбата би могло да застраши суверенитета,
националната сигурност, обществения ред или
други интереси, защитени от правото.
Явяване на свидетел и вещо лице пред
чуждестранен съд
Чл. 473. (1) Явяването на свидетел и вещо
лице пред чужди съдебни власти се допуска
само ако се получи уверение, че призованите
лица, независимо от гражданството им, няма
да бъдат привличани към наказателна отго-
ворност за извършени до призоваването им
деяния. При отказ да се явят по отношение на
тях не могат да се прилагат принудителни
мерки.
(2) Предаване на задържани под стража лица,
за да бъдат разпитани като свидетели или вещи
лица, се допуска само в изключителни случаи
по преценка на състав на съответния окръжен
съд въз основа на представени от другата дър-
жава или международния съд книжа, ако лице-
то даде съгласие за предаването си и пребива-
ването в друга държава няма да удължи срока
на задържането му под стража.
Разпит на лица чрез видеоконференция или
телефонна конференция
Чл. 474. (1) Съдебен орган на друга държа-
ва може да проведе чрез видеоконференция
или телефонна конференция разпит на лице,
което е свидетел или вещо лице в наказател-
но производство и се намира в Република
България, когато това е предвидено в между-
народен договор, по който Република Бълга-
рия е страна. Разпит чрез видеоконференция
с участие на обвиняем може да се проведе само
с негово съгласие и след като участващите
български съдебни органи и съдебните орга-
ни на другата държава договорят начина на
провеждане на видеоконференцията. Разпит
чрез видеоконференция или телефонна кон-
ференция може да се проведе само ако това не
противоречи на основни принципи на българ-
ското право.