Държавен вестник, бр. 50, 2000 г., стр. 59

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  59
ли с налягане до 4 МРа, и не по-голямо от 0,3 mg/
kg—за котли с налягане 4 МРа и по-високо.
Чл. 856. Питателната вода за правотокови
котли трябва да удовлетворява следните норми:
1. съдържание на натриеви съединения (из-
разено чрез Na)—не по-голямо от 5 µg/kg;
2. съдържание на силициева киселина (изра-
зено чрез SiO2)—не по-голямо от 15 µg/kg;
3. обща твърдост—не по-голяма от 0,2 µg-
екв/kg;
4. съдържание на железни съединения (из-
разено чрез Fe)—не повече от 10 µg/kg;
5. съдържание на медни съединения (изра-
зено чрез Cu) във водата на деаератора—не по-
голямо от 5 µg/kg;
6. съдържание на кислород пред деаератора
(преди вкарване на обезкислородяващи химич-
ни реагенти или по време на краткотрайното
му спиране)—не по-голямо от 30 µg/kg;
7. съдържание на кислород след деаератора
(преди вкарване на обезкислородяващи химич-
ни реагенти или по време на краткотрайното
му спиране)—не по-голямо от 10 µg/kg;
8. показателят рН при 20°С трябва да бъде в
граници 9,1±0,1;
9. съдържание на амоняк и неговите съеди-
нения (изразено чрез NH3)—не по-голямо от
800 µg/kg (при наличие в кондензатно-питател-
ния тракт на тръби от медни сплави);
10. специфична електропроводимост на Н-
катионирана проба от питателна вода при 20°С—
не по-голяма от 0,3 µS/сm;
11. съдържание на хидразин (изразено чрез
N2H4)—20—60 mg/kg (при пускане и спиране
на котела се допуска по-високо съдържание
на хидразин, определено от условията на па-
сивация на вътрешните повърхности на коте-
ла—до 3000 µg/kg);
12. съдържание на масла и тежки нефтопро-
дукти (преди очистването на кондензата)—не
по-голямо от 0,3 mg/kg.
Чл. 857. В продължение на две денонощия
след включването на правотоков котел в дейс-
твие в парата и в питателната вода се допуска
превишаване с не повече от 50 на сто на норми-
те за съдържание на натриеви съединения, си-
лициева киселина, обща твърдост, съдържание
на железни и медни съединения, специфична
електропроводимост на Н-катионирани проби
от питателната вода. При това през първото
денонощие се допуска съдържанието на желез-
ни съединения и на силициева киселина да дос-
тигне до 50 µg/kg (за всяка от тези съставки).
Чл. 858. При включване в действие на право-
токов котел след основен или текущ ремонт се
допуска превишаване на нормите по чл. 856 с 50
на сто в течение на 4 денонощия. През първото
денонощие се допуска съдържанието на желез-
ни съединения и силициева киселина да достиг-
не до 100 µg/kg (за всяка от тези съставки).
Чл. 859. Твърдостта на водата за впръсква-
не при регулиране на температурата на прегря-
та пара трябва да бъде не по-голяма от 3 µg-екв/
kg—за котли с естествена циркулация, и от
0,2 µg-екв/kg—за правотокови котли.
Чл. 860. Съдържанието на натриеви съе-
динения и силициева киселина във водата за
впръскване трябва да е такова, че съдържа-
нието им в прегрятата пара да не надвишава
нормираната стойност.
Чл. 861. Съдържанието на желязо и мед във
водата за впръскване не трябва да превишава
нормите за питателната вода.
Чл. 862. Показателите на останалите състав-
ки (освен турбинния кондензат) на питателна-
та вода (дестилат на изпарителя, химически
очистена или обезсолена вода, кондензат от
регенеративните, мрежовите и другите подгре-
ватели, връщан от потребителите кондензат)
трябва да осигуряват спазването на нормира-
ните показатели на питателната вода за котли-
те. Във връщания от потребителите кондензат
съдържанието на вещества, които не са се съ-
държали в подаваната към потребителите пара,
трябва да бъде такова, че съоръженията и тръ-
бопроводите да не корозират и да не се образу-
ват отлагания по вътрешните повърхности на
топлоенергийните съоръжения.
Чл. 863. Когато някоя от съставките на пи-
тателната вода е недопустимо замърсена, тя
трябва да бъде очистена преди връщането є в
цикъла на питателната вода.
Чл. 864. Допустимите стойности на показа-
телите за качеството на котловата вода (общо
солесъдържание, съдържание на силициева
киселина и др.) и режимът на продухване тряб-
ва да бъдат определяни въз основа на топлохи-
мични изпитвания при различни режими на
работа на котелния агрегат. При това трябва да
бъдат осигурени нормираните стойности на
показателите на парата, чистотата на нагрев-
ните повърхности на котлите и предпазването
на метала от корозионни повреди.
Чл. 865. Разходът на вода за непрекъснато
продухване на котела трябва да се измерва с раз-
ходомер и да се поддържа в следните граници:
1. при постоянен режим и попълване на загу-
бите с обезсолена вода или с дестилат от изпари-
теля—не повече от 0,5 на сто и не по-малко от 0,3
на сто, а при попълване на загубите с химически
очистена вода—не повече от 3 на сто и не по-
малко от 1 на сто; при пускане в действие на
котел след монтаж, ремонт или продължителен
престой се допуска увеличаване на разхода за
непрекъснато продухване съответно до 2 на сто
и до 5 на сто; продължителността на работа в
котела с увеличено продухване се определя от
химичния цех (лаборатория);
2. в отделни случаи (при голямо съдържание
на минерали в изходната вода, голямо количес-
тво невърнат кондензат от потребителите и др.)
се допуска увеличаване на разхода на продухва-
не до 5 на сто.
Чл. 866. Във всяка топлосилова централа тряб-
ва да се разработи график за периодично продух-
ване на котлите през нисколежащите им точки,
като се вземат предвид местните условия. При
работещи котли периодично продухване трябва
да се извършва най-малко 1—2 пъти в седмицата.
Чл. 867. Фосфатиране на котловата вода
може да се извърши при алкално-солен (фос-
фатно-алкален) режим или при режим на чисто
фосфатна алкалност.