Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 25

Б Р О Й  89
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
5. В случай че държава—страна по конвен-
цията, упражняваща юрисдикцията си по ал. 1
или 2 от този член, бъде уведомена или научи
по друг начин, че една или повече други държа-
ви—страни по конвенцията, провеждат разслед-
ване, наказателно преследване или съдебен
процес по един и същи случай, компетентните
им власти следва по целесъобразност да прове-
дат консултации една с друга с оглед координи-
ране на действията си.
6. Без да накърнява нормите на общото меж-
дународно право, тази конвенция не изключва
упражняването на наказателната юрисдикция
от държава—страна по конвенцията, в съответ-
ствие вътрешното є право.
Г л а в а  I V
МЕЖДУНАРОДНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 43
Международно сътрудничество
1. Държавите—страни по конвенцията, си
сътрудничат в областта на наказателните дела
в съответствие с чл. 44 и 50 от тази конвенция.
Когато това е подходящо и в съответствие с
вътрешната им правна система, държавите—
страни по конвенцията, разглеждат възмож-
ността да си предоставят помощ в областта на
разследването и на гражданските и админист-
ративните производства, свързани с корупция.
2. По отношение на въпросите, свързани с
международното сътрудничество, когато се
изисква наличието на двойна наказуемост, се
счита, че същата е налице, независимо от това,
дали законите на замолената държава—страна
по конвенцията, поставят престъплението в
същата категория или го дефинират със същата
терминология както правото на молещата дър-
жава—страна по конвенцията, ако поведение-
то, изискуемо за осъществяване на престъпле-
нието, за което се иска помощ, представлява
престъпление според законодателството на
двете държави—страни по конвенцията.
Член 44
Екстрадиция
1. Този член се прилага по отношение на прес-
тъпленията по тази конвенция, ако лицето, чи-
ято екстрадиция се иска, се намира на територи-
ята на замолената държава—страна по конвен-
цията, в случай че престъплението, за което се
иска екстрадиция, е наказуемо съгласно вътреш-
ното право както на молещата, така и на замо-
лената държава—страна по конвенцията.
2. Независимо от предвиденото в ал. 1 на този
член държава—страна по конвенцията, чието
право позволява това, може да допусне екстра-
диция на лице за всяко престъпление по тази
конвенция, което не е наказуемо съгласно вът-
решното є право.
3. Ако молбата за екстрадиция включва ня-
колко отделни престъпления, за поне едно от
които се допуска екстрадиция по този член, и
престъпления, за които не се допуска екстра-
диция поради срока на лишаването от свобода,
с който се наказва съответното престъпление,
ния по тази конвенция съществуват подходящи
механизми, които са на разположение в рамки-
те на вътрешната є правна система, за да се
преодолеят пречките, които могат да възник-
нат от прилагането на законите, свързани с
банковата тайна.
Член 41
Криминални досиета
Всяка държава—страна по конвенцията, може
да приеме такива законодателни или други мер-
ки, които са необходими, за вземане под внима-
ние при условия и за цели, които счита за необ-
ходими, на предишни осъждания в други държа-
ви на предполагаемия извършител с цел изпол-
зването на тази информация в наказателни про-
изводства за престъпления по тази конвенция.
Член 42
Юрисдикция
1. Всяка държава—страна по конвенцията,
приема такива мерки, които са необходими за
установяване на своята юрисдикция по отно-
шение на престъпленията по тази конвенция,
когато:
а) престъплението е извършено на територи-
ята на тази държава—страна по конвенцията; или
б) престъплението е извършено на борда на
плавателен съд, плаващ под флага на тази дър-
жава—страна по конвенцията, или на борда на
въздухоплавателно средство, регистрирано по
законите на същата държава по време на из-
вършване на престъплението.
2. В съответствие с чл. 4 от тази конвенция
държава—страна по нея, може да установи
юрисдикция по отношение на всяко такова прес-
тъпление, когато:
а) престъплението е извършено срещу граж-
данин на тази държава; или
б) престъплението е извършено от гражда-
нин на тази държава—страна по конвенцията,
или от лице без гражданство, което обичайно
пребивава на нейна територия; или
в) престъплението е едно от престъпления-
та по чл. 23, ал. 1 (ii) от тази конвенция и е из-
вършено извън територията на страната, с ог-
лед извършване на престъпление по чл. 23, ал.1
(а) (i) или (ii) или по (б) (i) на тази конвенция
на нейната територия;
г) престъплението е извършено срещу тази
държава—страна по конвенцията.
3. За целите на чл. 44 от тази конвенция всяка
държава—страна по нея, приема такива мерки,
които са необходими, за да установи юрисдикци-
ята си по отношение на престъпленията по тази
конвенция, когато предполагаемият извършител
на престъплението се намира на нейна територия
и не може да бъде екстрадиран единствено на
основание, че е неин гражданин.
4. Всяка държава—страна по конвенцията,
може също така да приеме такива мерки, които
са необходими, за да установи юрисдикцията си
по отношение на престъпленията по тази кон-
венция, когато предполагаемият извършител на
престъплението се намира на нейна територия
и тази държава не го екстрадира.