Държавен вестник, бр. 16, 2026 г., стр. 82

СТР.  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  16
наване“ на лица, които са в трудови или слу­
жебни правоотношения с друг работодател 
или орган по назначаване, за изпълнение на 
разузнавателни задачи.
(2) Приемането на военна служба в Служ­
ба „Военно разузнаване“ на лица, които са 
в трудови или служебни правоотношения с 
друг работодател или орган по назначаване, 
се извършва съгласно изисквания, при усло­
вия и по ред, определени в приложение № 1 
(„секретно“).
Заключителни разпоредби
§ 1. Наредбата се издава на основание 
чл. 50, ал. 2 от Закона за военното разузнаване.
§ 2. Наредбата влиза в сила от деня на 
обнародването є в „Държавен вестник“.
Министър:
Атанас Запрянов
573
ВЪРХОВЕН 
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 8060
от 21 юли 2025 г.
по административно дело № 4656 от 2024 г. 
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – шесто отделение, в съдебно 
заседание на петнадесети май две хиляди два­
десет и пета година в състав: председател: Хай­
гухи Бодикян, членове: Юлия Тодорова, Слав 
Бакалов, при секретар Мариана Салджиева и 
с участието на прокурора Красимира Фили­
пова изслуша докладваното от председателя 
Хайгухи Бодикян по адм. д. № 4656/2024 г.
Производството е по чл. 185 и сл. от Ад­
министративнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по жалба на А. Х. Я. от 
гр. Пловдив, подадена чрез упълномощен 
процесуален представител адв. К. Костов, 
срещу разпоредбата на чл. 59 от Правилни­
ка за прилагане на Закона за развитие на 
академичния състав на Република България, 
приет с ПМС № 202 от 10.09.2010 г., последна 
ред. изм., бр. 23 от 18.03.2025 г. Жалбоподател­
ката твърди, че чл. 59 от Правилника за при­
лагане на Закона за развитие на академичния 
състав на Република България противоречи 
на Кодекса на труда, на Закона за развитие на 
академичния състав на Република България 
и на чл. 54, ал. 4 от Закона за висшето обра­
зование. Излага доводи, че нормата на чл. 54, 
ал. 4 от ЗВО, която предвижда трудовото 
правоотношение между висшето училище и 
лицето, спечелило конкурса, да възникне от 
деня на утвърждаване на избора и тълкуването 
и не давало основание да се приеме компе­
тентност на ректора да утвърждава избора, 
т.к. в негова компетентност било сключване 
на трудовия договор. За допуснатата правна 
неточност сочел и доклад на министъра на 
образованието и науката относно проект 
на Постановление на МС за изменение на
ППЗРАСРБ в частта на чл. 59.
Жалбоподателката обосновава правен ин­
терес от оспорване на текста от правилника 
за прилагане на закона с факта, че е член на 
академичния състав на Медицинския универ­
ситет – Пловдив, и участник в конкурс за 
заемане на академична длъжност „доцент“, 
както и ищец по гр. д. № 3143/2024 г. по описа 
на Районния съд – Пловдив, по установителен 
иск за съществуването на трудово правоот­
ношение, възникнало на основание решение 
на Факултетния съвет на МУ – Пловдив, във 
връзка с приложение на оспорената правна 
норма. Твърди, че в ЗРАСРБ липсвал допъл­
нителен елемент, какъвто е утвърждаване на 
избора от ректора на висшето училище, за да 
възникне трудовото правоотношение. Счита, че 
трудовото правоотношение възниква директно 
вследствие направения избор от съответния 
академичен орган от проведения конкурс. С 
разпоредбата на чл. 59 от ППЗРАСРБ имало 
добавяне, дописване на закона, което създавало 
правна несигурност в трудовоправния статут 
на избрания кандидат.
Иска отмяната на оспорената разпоредба 
като незаконосъобразна. Претендира при­
съждане на направените по делото разноски 
съгласно списък по чл. 80 от Гражданския 
процесуален кодекс (ГПК). С допълнителна 
молба по делото процесуалният представител 
на жалбоподателката представя като доказа­
телство доклад на директорите на дирекция 
„Висше образование“ и дирекция „Правна“ в 
Министерството на образованието до министъ­
ра на образованието и науката от 14.05.2025 г. 
с предложение за отмяна на разпоредбата на 
чл. 59 ППЗРАСРБ с подробно изложени мотиви.
Ответникът – МС на РБ, чрез процесуален 
представител А. Тафров, в писмено становище 
поддържа неоснователност на искането за от­
мяна на чл. 59 ППЗРАСРБ. При приемането 
на правилника не били допуснати процесуални 
нарушения, визирани в ЗНА. Претендира при­
съждане на юрисконсултско възнаграждение.
Участващият по делото представител на 
Върховната касационна прокуратура дава 
заключение за неоснователност на жалбата 
и предлага да бъде оставена без уважение.
Върховният административен съд, отде­
ление, след като се запозна със събраните 
по делото доказателства, прецени доводите 
и възраженията на страните, намира, че по­
дадените жалби са процесуално допустими, 
а жалбоподателката има правен интерес да 
оспори ППЗРАСР в посочената разпоредба по 
следните съображения: