Държавен вестник, бр. 9, 2016 г., стр. 131

БРОЙ  9	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  131  
посочването на „речни пристанища“, без да 
се конкретизира, че това са пристанищата за 
обществен транспорт с национално значение.
От друга страна, с текста на чл. 14а от 
тарифата се предвижда заплащане на такса 
независимо от ползване на услугата, което 
противоречи на законовите принципи за про-
порционалност и императивна дължимост на 
таксата само срещу представяне на определена 
услуга. Това налага извод за незаконосъобраз-
ност на направените изменения в оспорената 
редакция на тарифата в частта относно чл. 2, 
ал. 1, 4, 5, чл. 3, ал. 1, 4, чл. 4, ал. 1, 2, 3, 4, 
5, 8, 9, чл. 5, ал. 1, 2, 4, чл. 6, 8, 11, 13 и 14а).
В оспорения съдебен акт съдът служебно е 
извършил контрол и върху компетентността 
на МС чрез изменение в § 2 от ДР на тари-
фата да въвежда/изменя легални дефиниции 
на понятията „кораб“, „посещение на кораб“, 
„престой на кораб“, „пристанищен терминал“, 
„отпадъци“, „денонощие“ – § 2, т. 2, 10, 10а, 
10б, 15, 18. Изводът за липса на такава ком-
петентност следва да бъде споделен както 
поради липса на делегирана компетентност 
по смисъла на чл. 103в, ал. 4 ЗМПВВППРБ 
да въвежда/изменя легални дефиниции на 
понятия, ползвани от законодателя, така и 
поради наличието на такива легални дефи-
ниции в самия закон.
Наред с изложеното правилно съдът е 
приел, че разпоредбата на чл. 103в, ал. 2 и 5 
във връзка с чл. 115с ЗМПВВППРБ сочи, че 
пристанищните такси не постъпват в държав-
ния бюджет, а се разходват от предприятието 
за обезпечаване на достъпа до пристанищата, 
включително за покриване на разходите за 
изграждане и поддържане на морски кана-
ли, външни защитни диги, буйове, фарове, 
пристанищна инфраструктура, поддържане 
на проектните дълбочини в акваториите на 
пристанищата до границата на оперативната 
акватория. В този смисъл логично съдът е 
посочил, че направените от страните възра-
жения, че с увеличението на пристанищните 
такси се цели да бъде запълнен бюджетен 
дефицит или че респективно има нецелево 
разходване на средствата от страна на прис-
танищната администрация, са необосновани 
и недоказани.
С оглед на всички изложени съображения 
касационната инстанция счита, че жалбите 
са неоснователни и решението на съда като 
валидно, допустимо и правилно следва да 
бъде оставено в сила.
При този изход на спора основателно е 
искането на сдружение „Българска асоциация 
на корабните брокери и агенти“, Варна, за 
присъждане на реално направените в това 
производство разноски в размер 2160 лв. за 
адвокатски хонорор, като размерът на сумата 
не следва да се намалява предвид фактиче-
ската и правната сложност на делото. „Вал-
мар ойл“ – ЕООД, Бургас, няма претенция 
за присъждане на разноски и не представя 
доказателства за реално направени такива.
Така мотивиран и на основание чл. 221, 
ал. 2 и чл. 143, ал. 1 АПК Върховният адми-
нистративен съд, петчленен състав,
Р Е Ш И :
Оставя в сила Решение № 8928 от 
22.07.2015 г., постановено по адм. дело 
№ 13212/2014 г. по описа на Върховния ад-
министративен съд, седмо отделение.
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати на сдружение „Българска 
асоциация на корабните брокери и агенти“, 
Варна, сумата 2160 лв. разноски. 
Решението е окончателно.
Председател: 
Георги Колев
347
РЕШЕНИЕ № 514 
от 18 януари 2016 г. 
по административно дело № 8727 от 2015 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – II ко-
легия, в съдебно заседание на дванадесети 
ноември две хиляди и петнадесета година 
в състав: председател: Боян Магдалинчев, 
членове: Ваня Анчева, Йовка Дражева, Таня 
Вачева, Даниела Мавродиева, при секретар 
Мария Попинска и с участието на прокурора 
Христо Ангелов изслуша докладваното от 
съдията Даниела Мавродиева по адм. дело 
№ 8727/2015.
Производството по делото е по реда на 
чл. 208 и сл. от Административнопроцесуал-
ния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба на 
сдружение с нестопанска цел „Граждански 
контрол – защита на животните“ със седалище 
и адрес на управление Пловдив, ул. Найден 
Геров 17а, вх. А, ет. 3, ап. 7, против Решение 
№ 3912 от 7.04.2015 г., постановено по адм. д. 
№ 545/2015 г. по описа на Върховния адми-
нистративен съд, второ отделение. Навеждат 
се доводи за неправилност на обжалваното 
решение поради необоснованост и като пос-
тановено в нарушение на материалния за-
кон – отменителни основания по чл. 209, т. 3 
АПК. Моли се за отмяната му и постановяване 
на ново решение по съществото на спора, с 
което обжалваните от сдружението разпоред-
би – чл. 33, т. 2, буква „д“ и т. 3, буква „г“ от 
Наредба № 20 от 1.11.2012 г. за минималните 
изисквания за защита и хуманно отношение 
към опитните животни и изискванията към 
обектите за използването, отглеждането  
и/или доставката им, бъдат отменени.