Държавен вестник, бр. 2, 2010 г., стр. 51

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  51  
Указания
за попълване на инвентарната книга за основен 
фонд
Графа 1: Пореден инвентарен номер. Този но-
мер се дава на всяка движима културна ценност 
при записването є. При инвентиране на голяма 
колекция се поставя един инвентарен номер за 
цялата колекция, след като движимите културни 
ценности, влизащи в колекцията, са вече вписани в 
колекционния опис. Отделните движими културни 
ценности, влизащи в състава на колекцията, полу-
чават цифрени обозначения в индекс.Номерацията 
се води от едно до безкрайност, без да се има 
предвид годината на записването. Не се допускат 
промени на инвентарните номера. Освободените 
инвентарни номера (в случай на отписване) не 
могат да бъдат повторно използвани за записва-
не на движими културни ценности. Движимите 
културни ценности, съставляващи един комплект 
(сервиз, гарнитура, костюм и др.), се записват с 
един инвентарен номер.
Графа 2: Дата на записване. Отбелязва се датата 
на записването в инвентарната книга.
Графа 3: Стар инвентарен номер. Вписва се 
старият инвентарен номер, ако има такъв.
Графа 4: Номер на акта. Вписва се номерът 
на акта за приемане-предаване на новопостъпили 
движими културни ценности.
Графа 5: Наименование и описание. Наимено-
ванието на движимите културни ценности трябва 
да започва с предметно наименование (оръжие 
бронзово, костюм мъжки, плаката печатан, 
снимка, ръкопис и др.). Когато е необходимо, 
се посочва и външно определение – модел, сух 
препарат и др. Описанието на документалните 
движими културни ценности трябва да започва с 
името на автора на документа или съставителя, а на 
тези, които нямат определен автор – названието 
на самия документ. Описанието на портретните 
фотографии (снимки и негативи) започва с име-
то и фамилията на лицето. След това се дават 
данни за типови признаци на портрета – глава, 
бюст, цял ръст и т.н. Вписването на снимки и 
негативи с групови изображения започва с об-
щото наименование на групата, след което се 
изброяват заснетите в групата лица. Вписването 
на снимки и негативи, изобразяващи различни 
събития, производствени процеси, пейзажи, от-
делни експонати и др., започва с наименованието 
на сюжета. При описание на снимки и негативи 
се посочват по възможност времето и мястото 
на снимката и нейният автор. В последователен 
ред се дават сведения за формата на движимата 
културна ценност (например амфора, глинена с 
цилиндрична форма и остро дъно и т.н.), за мате-
риала, от който е направен движимата културна 
ценност (например: желязо, злато, емайл, оре-
хово дърво, кафяво-червена глина и т.н., хартия, 
тонирана черно, матова, бронз, памучна тъкан, 
мрамор), и др. За снимките се описва техният 
вид: оригинална (черно-бяла, цветна), диапози-
тив, цветен, негатив, диалента и др. Изписват се 
надписите и датите, ако има такива.
Размер и тегло. Дават се мерките в дължина, 
широчина и тегло. Кръглите сферични предмети се 
измерват само по диаметър (елипсовидните – по 
най-дългия диаметър). Движимите културни цен-
ности от скъпоценни камъни и метали се дават 
в карати, монетите – в грамове. В случаите, ко-
гато ценният метал представлява неголяма част 
от материала (монограм, плоча, винетка и др.), 
металът не се претегля, а се измерва в дължина и 
широчина и се дава общото тегло на движимата 
културна ценност.
Вписването в инвентарната книга на благородни 
метали, скъпоценни камъни или предмети, украсени 
с тях, се извършва веднага след заключението на 
експертизата. Същата трябва да е подписана и 
подпечатана с официалния печат на организацията, 
от името на която се извършва. 
При костюмите се посочват най-характерните 
размери (широчина в раменете и талията, дъл-
жина и др.). 
Състояние. Отбелязва се състоянието на движи-
мата културна ценност, като се изброяват всички 
констатирани дефекти – пукнатини, разкъсвания, 
счупени части, петна. За скъпоценните камъни и 
металите се дават точните им размери и се посочват 
местата на празните гнезда; данните се подписват 
и датират от лицето, което инвентира движимата 
културна ценност. Следващите изменения се нана-
сят от ежегодната проверка на консервационната 
комисия, като наново се датират и подписват.
Графа 6: Брой. В тази графа се вписва броят 
на движимите културни ценности.
Графа 7: Историческа справка. В тази графа 
се дават сведения за обстоятелствата при нами-
рането на движимата културна ценност – мяс-
тото (землище, район и т.н.). По какъв начин е 
открит – при прекопаване на лозе, запазен като 
домашен спомен, открит случайно и т.н. Времето 
(ден, месец, година) на намирането и трите имена 
на откривателя. Исторически сведения за движи-
мата културна ценност – къде, кога и от кого е 
изработен, къде е битувал и др.
Графа 8: В тази графа се отбелязват трите имена 
и адресът (по паспорт) на лицето, което предава 
движимата културна ценност на музея.
Графа 9 и 10: Отбелязват се номерът и датата 
на протокола на оценителната комисия, когато 
движимата културна ценност се купува. Попълва 
се оценката в левове само когато движимата 
културна ценност е постъпила срещу заплащане. 
Графа 11: Местосъхранение. Със съкратени 
условно възприети знаци се отбелязват с молив 
помещението, шкафът, полицата и др., където се 
съхранява движимата културна ценност.
Графа 12: Вписва се номерът на негатива/
дигиталния носител, ако има такъв.
Графа 13: Вписва се номерът от Националния 
музеен фонд.
Графа 14: З а б е л е ж к а .  В тази графа се отбе-
лязват всички изменения, настъпили в движимата 
културна ценност, извършени проверки, отписване, 
консервация и др.