Държавен вестник, бр. 55, 2009 г., стр. 13

Б Р О Й  55
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  13
решение са налице перспективи, различни от
нейните. За жалост тези перспективи не сре-
щат отпор от Конституционния съд, който се е
превърнал в йерихонтиева тръба на парламен-
та (разбирай изпълнителната власт).
Конституционен съдия: Р. Янков
Васил Гоцев и Владислав Славов
Подписахме решението при особено мнение,
защото законовите разпоредби, поставени на
разглеждане от Конституционния съд, са про-
тивоконституционни.
Съображенията ни са следните:
Всички разпоредби от Закона за изменение
и допълнение на Закона за съдебната власт
(ЗИДЗСВ), които се иска да бъдат обявени за
противоконституционни, са свързани със същес-
твена промяна в структурата на съдебната власт,
с което следствието престава да има самостоя-
телно съществуване и се придава към прокура-
турата. Изменените чл.136, чл.138, т.3, чл.150,
ал.1, чл.151, ал.2 и чл.153 от Закона за съдебна-
та власт (ЗСВ) създават новата структура на
централизираната прокуратура, в състава на
която и в подчинението на главния прокурор
изцяло се поставя следствието.
От това следва:
—даването на директора на Националната
следствена служба статут на зам.главен проку-
рор (изменения чл.38, ал.1, т. 3, чл. 38, ал. 3,
буква “а” от Закона за съдебната власт);
—предоставяне правото на окръжните про-
курори да правят кадрови предложения пред
Висшия съдебен съвет и за следователите от
окръжните следствени отдели в окръжните
прокуратури (чл. 38, ал. 3, буква “б” ЗСВ);
—предоставяне правото на главния проку-
рор по предложение на директора на Нацио-
налната следствена служба да прави кадрови
предложения пред ВСС за завеждащите специ-
ализирани отдели в Националната следствена
служба и за следователите в тези отдели (чл. 38,
ал. 4 ЗСВ);
—правото на главния прокурор, апелатив-
ните и окръжните прокурори да командироват
при служебна необходимост следователите.
С измененията на Закона за съдебната власт
се лишава от административна самостоятелност
следствието и се извършва преминаването му
изцяло под оперативното и административно-
то ръководство на прокуратурата.
Всички законови разпоредби, които уреж-
дат тази реформа, са противоконституционни.
Нарушен е чл. 128 от Конституцията, който
определя самостоятелно положение на следс-
твените органи в съдебната власт. Конститу-
цията съдържа отделни законови текстове за
всяко едно от звената на съдебната власт. Член
119 от нея постановява, че правораздаването
се осъществява от съдилищата, а чл. 126 опре-
деля структурата на прокуратурата в съответ-
ствие с тези на съдилищата. Съществуването
на чл. 128 от Конституцията, който определя
мястото на следствените органи в съдебната
власт, показва, че според Конституцията тези
органи имат самостоятелно съществуване в нея
и не са част от което и да било от останалите
нейни звена—съд и прокуратура. Съгласно
Решение № 3 от 2003 г. на Конституционния
съд следствието е част от всички конституци-
онно установени държавни институции, като
съществуването му е елемент от формата на
държавно управление. И ако според Решение
№ 8 от 2005 г. на Конституционния съд пре-
структурирането на следствието не е промяна
във формата на държавно управление и може
да стане с изменение на Конституцията от
Обикновено Народно събрание, то премахва-
нето му като самостоятелна институция и прех-
върлянето му към друга може да се направи
след конституционно изменение само от Ве-
лико Народно събрание. Това има своя дълбок
смисъл в съображенията, които са накарали
конституционния законодател да създаде едно
самостоятелно следствие. Тази самостоятел-
ност гарантира и независимостта на органите
на следствието в съответствие с чл. 117, ал. 2
от Конституцията. Правото на прокуратурата
да ръководи разследването, да упражнява над-
зор за законосъобразното му провеждане
(чл. 127, т. 1 от Конституцията) и да извършва
самостоятелно разследване (чл. 127, т. 2) не оз-
начава, че следствието преминава изцяло на
подчинение на прокуратурата и се поглъща от
нея. Ако това би било така, то с изменението
на Конституцията следваше да отпадне чл. 128,
като разследването да се предостави изцяло на
прокуратурата.
Атакуваните с искането изменения на ЗСВ
означават премахване на нейната конституци-
онно установена самостоятелност.
Представените по делото становища погреш-
но се позовават на Решение № 8 от 2005 г. на
Конституционния съд. В него е посочено, че съз-
даване на нова структура на следствените орга-
ни не представлява промяна във формата на
държавно управление, каквото според Решение
№ 3 от 2003 г. на КС може да направи само Ве-
лико Народно събрание. Решение № 8 от 2005 г.
обаче не казва, че такава промяна в структура-
та може да се извърши от Народно събрание
без промени в Конституцията. В диспозитива
на решението (т. 1) изрично се посочва, че “про-
мени в Конституцията”, насочени към пре-
структуриране, могат да се извършват от На-
родно събрание, ако с тях не се нарушава балан-