Държавен вестник, бр. 43, 2013 г., стр. 89

БРОЙ  43	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  89  
2.5.2. Специфичните елементи, които се мо-
ниторират, включват:
2.5.2.1. количествени данни за употребата на 
различни антибиотици, използвани в определен 
период от време, и тенденциите в антибиотич-
ната употреба;
2.5.2.2. анализ на антибиотичната употреба в 
някои специфични отделения, каквито са интен-
зивните, хематологичните, онкологичните и др. 
2.5.3. Антибиотичната консумация се изчис-
лява в т.нар. „дефинирани дневни дози“ (defined 
daily dose/DDD) на 100 леглодни за отделните 
видове антибиотици посредством антибиотичния 
калкулатор на Доминик Моне1. Броят на консу-
мираните DDD се определя по следната формула:
	
Брой опаковки х брой таблети в 
	
опаковка х количество (в грамове) 
	
в една таблета
Брой DDD = ___________________________________________
 	
DDD за съответния антибиотик 
	
в грамове
2.5.4. Допълнително освен мониторирането 
се извършват периодични оценки по спазване 
на антибиотичната политика, вкл. препоръките 
на справочника за емпирична антибиотична 
терапия. Целта е да се установят промени в ан-
тибиотичната употреба, тенденции в резистент-
ността на микроорганизмите и незадоволителни 
резултати от лечението. Оценката се планира и 
извършва със задължителното участие на бол-
ничния фармацевт, микробиолог и клиницисти. 
3. Антибиотична резистентност
3.1. Антибиотичната резистентност възниква 
като неблагоприятна, но естествена биологична 
последица от приложението на антимикробни 
средства. Тя е биологичен феномен, при който 
бактериите продължават съществуването си в 
присъствието на антибиотик, дори в доза, по-
голяма от терапевтичната.
3.2. Водеща причина за бързото развитие и 
широкото разпространение на резистентността 
е нерационалното прилагане на антибиотиците 
(не по показания, неправилен избор на антими-
кробно средство или приложено в неадекватен 
терапевтичен режим), което оказва допълнителен 
селективен антибиотичен натиск. 
3.3. Антимикробната резистентност компро-
метира терапията, удължава болничния престой 
на пациентите, води до трайно инвалидизиране, 
повишава разходите за лечение. Съществува 
връзка между нарастващата употреба на анти-
микробни средства и нарастването на честотата 
на резистентността. 
3.4. При възникване на епидемичен взрив от 
инфекции, причинени от резистентни микроор-
ганизми, задължително се прилага комплексът 
от мерки за управление на взрива, както и 
засилен контрол на антибиотичната употреба с 
цел избягване на допълнително селектиране и 
разпространение на резистентност. 
1 Monnet DL. ABC Calc – Antibiotic consumption 
calculator [Microsoft® Excel application]. Version 3.1. 
Copenhagen (Denmark): Statens Serum Institut, 2006. 
(www.whocc.no/atcddd/)
3.5. Ендемичната антибиотична резистентност 
се контролира чрез:
3.5.1. Осигуряване на правилна антибиотична 
употреба:
3.5.1.1. оптимален избор, доза и продължи-
телност на антибиотичната терапия;
3.5.1.2. профилактика, основана на локална 
болнична антибиотична политика;
3.5.1.3. мониториране и антибиотична резис-
тентност.
3.5.2. От особено значение за контрола на 
антибиотичната резистентност са:
3.5.2.1. рутинното и стриктно спазване на 
протоколите за различните манипулации и 
процедури;
3.5.2.2. мерките за контрол и превенция на 
инфекциите (осигуряване на подходящи условия 
за адекватна хигиена на ръцете, бариерни защитни 
мерки и мерки за контрол на външната среда).
3.5.3. Подобряване практиката при изписване 
на антибиотици чрез обучение и по админи-
стративен път.
3.5.4. Ограничаване употребата на антибио-
тици за локално приложение и на т.нар. страте-
гически антибиотици.
4. Множествено-резистентни микроорганизми 
(микроорганизми с нарастващо епидемиологично 
значение (alert microorganisms).
4.1. MRSA (methicillin – резистентни S.aureus) 
MRS-CNS-метицилин/оксацилин/ резис-
тентни коагулаза негативни стафилококи – S. 
epidermidis, S. saprophyticus. Възможните места 
за колонизация или инфекция са: нос, гърло, 
перинеум, ингвинални гънки, по-рядко – вагина 
или ректум; кожата на гърба при имобилизирани 
пациенти (повърхностни кожни лезии, места на 
притискане, язви, дерматити), хирургични рани 
и изгаряния; катетеризация (вътресъдови, ури-
нарни катетри, трахеостомни канюли, катетри 
и канюли на стоми).
4.1.1. Метицилин (оксацилин) – резистентните 
щамове на S. aureus (MRSA, ORSA) са резистент-
ни не само към всички β-лактамни антибиотици 
(пеницилини, цефалоспорини, карбапенеми), но 
проявяват намалена чувствителност и към други 
групи антибиотици: аминогликозиди, тетраци-
клини и макролиди. Повечето мултирезистентни 
щамове са със запазена чувствителност към 
linezolid, vancomycin, teicoplanin и mupirocin. 
4.1.2. Болничните щамове MRSA причиняват 
инфекции, подобни на тези, предизвикани от 
чувствителни щамове S.aureus: раневи инфекции, 
инфекции на долни дихателни пътища, уроинфек-
ции, септицемия, катетър-свързани инфекции, 
изгаряния, язви. 
4.1.3. Рискови фактори за придобиване на 
MRSA:
4.1.3.1. продължителен престой в болницата;
4.1.3.2. възрастни пациенти, особено такива 
с ограничена подвижност; 
4.1.3.3. имунокомпрометирани или с пред-
хождаща антибиотична терапия;
4.1.3.4. пациенти в някои специфични звена: 
интензивни и за лечение на изгаряния;