Държавен вестник, бр. 35, 2006 г., стр. 45

Б Р О Й  35
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  45
(4) Нова идентификационна маркировка не
се поставя върху продукта, освен в случаите,
когато опаковката му и/или материалът за па-
кетиране е отстранен или продуктът допълни-
телно е преработен  в друго предприятие.
(5) Когато продуктът е преработен допъл-
нително в друго предприятие, новата иденти-
фикационна маркировка съдържа ветеринарния
регистрационен номер на предприятието, къ-
дето е извършено преработването.
Чл. 7. Идентификационна маркировка не се
поставя върху яйца, които са маркирани съг-
ласно изискванията на Наредба № 1 за изисква-
нията за предлагане на пазара на кокоши яйца
за консумация (ДВ, бр. 13 от 2006 г.).
Чл. 8. Идентификационната маркировка е
четлива и неизтриваема и се поставя по на-
чин, който улеснява контрола от органите на
държавния ветеринарно-санитарен контрол
(ДВСК).
Чл. 9. Идентификационната маркировка
съдържа означението “България” или инициа-
лите “BG” и ветеринарния регистрационен но-
мер на предприятието.
Чл. 10. (1) Идентификационната маркиров-
ка се поставя директно върху продукта, опаков-
ката или материала за пакетиране. Тя може да
се отпечата и върху етикет, прикрепен върху
продукта, опаковката или материала за паке-
тиране, както и да представлява плочка от ус-
тойчив материал. 
(2) Когато разфасовано месо или субпродук-
ти са пакетирани, идентификационната марки-
ровка се поставя върху етикет, който е прикре-
пен или отпечатан върху материала за пакети-
ране, така че маркировката да се разкъса при
отварянето. Запазване на целостта на марки-
ровката се допуска само когато материалът за
пакетиране се унищожи след отварянето му.
(3) Когато опаковката осигурява същата
защита на продукта както материала за паке-
тиране, етикетът може да се прикрепи към
опаковката.
Чл. 11. Когато продукти от животински про-
изход, поставени в транспортни контейнери или
големи опаковки, са предназначени за допъл-
нителна обработка, преработка, опаковане или
пакетиране в друго предприятие, идентифика-
ционната маркировка може да се постави върху
външната повърхност на контейнера или мате-
риала за пакетиране.
Чл. 12. Идентификационна маркировка не е
необходима при транспортиране на продукти
от животински произход в течен вид, във вид на
гранули или прах, пренасяни в насипно състоя-
ние, както и на рибни продукти, транспортира-
ни в насипно състояние, при условие че придру-
жаващите ги документи съдържат информаци-
ята по чл. 9.
Чл. 13. Когато продукти от животински про-
изход, предназначени за директна доставка до
крайния потребител, се транспортират в мате-
риал за пакетиране, маркировката може да се
постави само върху външната повърхност на
материала за пакетиране.
Чл. 14. Когато маркировката се поставя ди-
ректно върху продукти от животински произ-
ход, се използват оцветителите, посочени в
чл. 14, ал. 4 от Наредба № 8 за изискванията
към използване на добавки в храните (ДВ,
бр. 44 от 2002 г.).
Раздел II
Изисквания към собствениците на кланици
Чл. 15. (1) Собствениците на кланици въ-
веждат процедури за осигуряване на безопас-
ността на храните, разработени съгласно изис-
кванията по чл. 18 от Закона за храните, след
извършване на анализ на опасностите, който е
показал необходимостта от въвеждането им.
Тези процедури трябва да гарантират, че всяко
животно, постъпващо в кланицата:
1. е идентифицирано съгласно изискванията
на наредбата по чл. 51, ал. 5 ЗВД;
2. се придружава от информацията по
чл. 16—23;
3. не произхожда от животновъден обект или
район, за които се прилагат мерките по чл. 117,
ал. 1, т. 5—13 ЗВД, освен когато ветеринарният
лекар, контролиращ обекта, или главният епи-
зоотолог на съответната регионална ветеринар-
номедицинска служба (РВМС) е разрешил при-
движването му;
4. е чисто;
5. е здраво, доколкото собственикът на кла-
ницата може да прецени;
6. е транспортирано съгласно изискванията
на наредбата по чл. 166, ал. 5 ЗВД.
(2) Собственикът на кланицата незабавно уве-
домява официалния ветеринарен лекар, когато
установи, че не е спазено някое от изискванията
по ал. 1, и предприема съответните мерки.
Чл. 16. Собствениците на кланици изискват,
получават, проверяват и действат съгласно
информацията за хранителната верига за всич-
ки животни, с изключение на дивеч, изпратен
или предназначен за изпращане в кланица.
Чл. 17. (1) Собствениците на кланици не
допускат приемането на животни в кланица-
та, освен когато са изискали и получили от
животновъдния обект на произход информа-
ция за хранителната верига, която съдържа
най-малко:
1. статус на животновъдния обект на про-
изход или здравния статус на животните в ре-
гиона;
2. здравния статус на животните, пристига-
щи за клане;
3. дали животните са инжектирани с ветери-
нарномедицински продукти (ВМП), или е при-
лагано друго лечение—дата на прилагане и
карентен срок;
4. наличие на болести, които могат да на-
правят месото негодно за консумация от хора;