Държавен вестник, бр. 51, 2006 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  51
Чл. 3. (1) Официалната сортова листа на Ре-
публика България включва сортовете, които са
официално признати за сертифициране и тър-
говия на нейната територия.
(2) Официалната сортова листа е публична и
всяко лице може да направи справка в нея.
(3) По отношение на сортове (самоопраше-
ни линии, хибриди), които се използват само
като изходен материал (компоненти) за други
сортове, ал. 1 се прилага само доколкото тех-
ните семена ще се търгуват под техните наи-
менования.
Чл. 4. (1) Изпълнителната агенция по сор-
тоизпитване, апробация и семеконтрол приз-
нава даден сорт само когато той е различим,
стабилен и достатъчно хомогенен и когато е с
удовлетворяваща стойност за биологични и сто-
пански качества (БСК).
(2) Изпитване за биологични и стопански
качества не се извършва за признаване на сор-
товете:
1. от тревни видове, ако селекционерът дек-
ларира, че семената от предлагания сорт не са
предназначени за производството на фуражи;
2. чиито семена са предназначени за тър-
говия в друга държава—членка на ЕС, която
вече е признала сортовете въз основа на тех-
ните БСК;
3. самоопрашени линии и хибриди, които се
ползват единствено като съставни части (ком-
поненти, родителски компоненти ) за хибрид-
ни сортове, отговарящи на изискванията по ал. 1.
(3) Разпространяването на генетично моди-
фициран сорт по смисъла на Закона за генетич-
но модифицираните организми (съответства на
Директива 2001/18/ЕС) в околната среда се раз-
решава само ако са взети всички необходими
мерки, за да се избегнат поражения върху чо-
вешкото здраве и околната среда.
(4) Когато материалът произхожда от сорт,
предназначен за използване в генетично моди-
фицирани храни и фуражи, се признава само ако
е разрешен съгласно Закона за генетично мо-
дифицираните организми.
Чл. 5. (1) Даден сорт се счита за различим,
когато независимо какъв е произходът (изкус-
твен или естествен) на изходния материал , в
резултат на който е получен, той да бъде ясно
различим по един или повече съществени приз-
наци от който и да е друг сорт, известен в стра-
ните—членки на ЕС. Признаците на даден сорт
трябва да могат точно да се разпознават и ясно
да се дефинират.
(2) Известен в ЕС е всеки сорт , който към
момента на надлежно подадена заявка за приз-
наване на сорта, който ще бъде оценяван, е:
1. вписан в Общия каталог на сортовете от
земеделски култури или в общия каталог на
видовете зеленчукови култури; или
2. без да бъде вписан в нито един от тези два
каталога , е признат или представен за призна-
ване в РБългария или друга държава—членка
на ЕС, за сертификация и търговия, или за сер-
тификация за други страни, освен когато приз-
наването е отказано, преди да се вземе решение
по заявката.
(3) Даден сорт е стабилен, ако след последо-
вателно размножаване или преразмножаване
или в края на всеки цикъл (когато селекционе-
рът е определил специален цикъл за размножа-
ване или преразмножаване) той съответства на
описанието на неговите основни признаци.
(4) Даден сорт е достатъчно хомогенен (с
изключение на малък брой отклонения), ако
растенията, от които е съставен (като се вземат
предвид и отличителните характеристики на
репродуктивните системи на растенията), са
подобни или генетически идентични по отно-
шение на признаците, взети като цяло , обслед-
вани за тази цел.
(5) Оценката на даден сорт за биологични и
стопански качества се счита за положителна за
сорта, ако сравнен с други сортове, вписани в
официалната сортова листа, неговите качества
най-малкото в един район са явно по-добри
както при отглеждане, така и по отношение на
ползите, които могат да се извлекат от сорта
или от продуктите, произхождащи от него.
Когато сортът има други по-добри признаци,
отделни незначителни признаци могат да бъ-
дат пренебрегнати.
Чл. 6. За сортовете с произход от държави
членки се прилагат същите изисквания относ-
но процедурата по признаване, каквито се при-
лагат за националните сортове.
Чл. 7. (1) Признаването на сортовете се ос-
новава на резултатите от официалните изпит-
вания, по-специално на опитите по сортоизпит-
ване, обхващащи достатъчен брой признаци за
описвания сорт. При определяне на признаците
се използват точни и надеждни метода. За да се
установи различимост, опитите по сортоизпит-
ване включват най-малко съществуващите срав-
ними сортове, които са известни в държавите—
членки на ЕС, по смисъла на чл. 5, ал. 1. За це-
лите на прилагането на чл. 9 се включват и други
сравними сортове.
(2) В съответствие с актовете на Европейс-
ката комисия, като се вземат под внимание
съществуващите научни и технически познания,
се определят:
1. минималният брой признаци, които тряб-
ва да се изследват при сортоизпитването на
различните растителни видове;
2. минималните изисквания за провеждане
на сортоизпитването;
3. необходимата организация за извеждане
на опити по сортоизпитване с оглед оценка на
БСК за сорта по методики, утвърдени от изпъл-
нителния директор на ИАСАС съгласно чл. 19,
ал. 1 ЗППМ.
(3) Когато е необходимо да се извършва из-
питване на родителски генеалогични (родослов-
ни) компоненти, за да се проучат хибридите и