Държавен вестник, бр. 36, 2002 г., стр. 15

Б Р О Й  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
Член 15
Държавите страни си сътрудничат в пре-
дотвратяването на престъпленията по чл. 2, по-
специално:
(а) като предприемат всички възможни мер-
ки, включително при необходимост да адапти-
рат вътрешното си законодателство за предот-
вратяване и противодействието на подготовка-
та на съответните им територии за извършване
на тези престъпления във или извън техните
територии, включително мерки за забрана на
техните територии на незаконна дейност на
лица, групи и организации, които поощряват,
подстрекават, организират, преднамерено фи-
нансират или участват в извършването на прес-
тъпления,  изложени в чл. 2;
(б) като си разменят точна и проверена ин-
формация в съответствие с националното им
законодателство и координират административ-
ните и други мерки, предприемани по усмотре-
ние с цел предотвратяване извършването на
престъпления, както е изложено в чл. 2;
(в) когато е уместно, чрез изследвания и
разработки по отношение на методите за от-
криване на взривни и други опасни вещества,
които могат да причинят смърт или телесни
наранявания, провеждане на консултации по
разработването на стандарти за маркиране на
взривни материали с цел определяне техния
произход при разследване след взрив, обмен на
информация за превантивни мерки, сътрудни-
чество и трансфер на технологии, оборудване и
съответните материали.
Член 16
Държавата страна, в която предполагаеми-
ят извършител е подложен на наказателното
преследване, трябва в съответствие с вътреш-
ното си законодателство или действащите про-
цедури да съобщи окончателните резултати на
Генералния секретар на Организацията на обе-
динените нации, който уведомява за това всич-
ки други държави страни.
Член 17
Държавите страни изпълняват задълженията
си по тази конвенция по начин, съответстващ на
принципите на суверенното равенство и терито-
риалната цялост на държавите, както и за нена-
меса във вътрешните работи на другите държави.
Член 18
Нищо от тази конвенция не дава право на
една държава страна да упражнява на терито-
рията на друга държава страна юрисдикция и
функции, които са изключително запазени за
властите на тази друга държава страна съглас-
но вътрешното є законодателство.
Член 19
1. Нищо от тази конвенция не накърнява дру-
ги права, задължения и отговорности на държа-
ви и отделни лица, произтичащи от междуна-
родното право, особено целите и принципите на
Устава на Организацията на обединените нации
и международното хуманитарно право.
2. Действията на въоръжени сили по време
на въоръжен конфликт по смисъла, даден на
тези понятия в международното хуманитарно
право, които се регулират от това право, не се
регулират от тази конвенция, а действията,
предприети от въоръжените сили на една дър-
жава при упражняването на техните официал-
ни задължения, дотолкова, доколкото те се
регулират от други правила на международно-
то право, не се регулират от тази конвенция.
Член 20
1. Всеки спор между две или повече държави
страни относно тълкуването или прилагането на
тази конвенция, който не може да бъде решен
чрез преговори в разумен срок, се отнася по ис-
кане на една от тях към арбитраж. Ако до шест
месеца от датата на искането за арбитраж стра-
ните не успеят да се договорят по организацията
на арбитража, всяка една от тези страни може да
отнесе спора към Международния съд, като вне-
се молба в съответствие със Статута на съда.
2. Всяка държава може в момента на под-
писване, ратифициране, приемане или утвър-
ждаване на тази конвенция или присъединява-
не към нея да декларира, че не се смята обвър-
зана от разпоредбата на ал. 1. Другите държа-
ви страни не са обвързани от разпоредбата на
ал. 1 по отношение на държава страна, напра-
вила такава резерва.
3. Всяка държава, която е направила ре-
зерва в съответствие с ал. 2, може по всяко
време да оттегли тази резерва, като уведоми
Генералния секретар на Организацията на обе-
динените нации.
Член 21
1. Тази конвенция е открита за подписване
от всички държави от 12 януари 1998 г. до 31 де-
кември 1999 г. в Главната квартира на Органи-
зацията на обединените нации в Ню Йорк.
2. Тази конвенция подлежи на ратификация,
приемане или утвърждаване. Документите за
ратификация, приемане или утвърждаване се
депозират при Генералния секретар на Органи-
зацията на обединените нации.
3. Тази конвенция е открита за присъединя-
ване от всяка държава. Документите за присъ-
единяване се депозират при Генералния секре-
тар на Организацията на обединените нации.
Член 22
1. Тази конвенция влиза в сила на тридесетия
ден от датата на депозиране на двадесет и втория
документ за ратификация, приемане, утвържда-
ване или присъединяване при Генералния секре-
тар на Организацията на обединените нации.
2. За всяка държава, ратифицираща, прие-
маща, утвърждаваща или присъединяваща се
към конвенцията след депозирането на дваде-
сет и втория документ за ратификация, приема-
не, утвърждаване или присъединяване, конвен-
цията влиза в сила на тридесетия ден след депо-
зирането от такава държава на нейния доку-
мент за ратификация, приемане, утвърждаване
или присъединяване.