Държавен вестник, бр. 12, 2007 г., стр. 70

С Т Р .  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  12
преди да е достигнал последната измервателна
точка. Ако пламъкът не достигне последната
точка, се измерва изгореното разстояние до
точката, в която пламъкът е изгаснал. Изгоре-
ното разстояние представлява разложилата се
част от пробата, която в процеса на изгарянето
бива унищожена или по своята повърхност, или
във вътрешността си.”
13. Точка 4.7 се изменя така:
“4.7. Когато пробата дълго време не се запа-
ли или не продължава да гори след изгасването
на горелката, или когато пламъкът изгасва
преди достигането до първата измерителна
точка, при което практически няма време на
изгаряне, в изпитвателния протокол се отбе-
лязва, че скоростта на горене е 0 mm/min.”
14. В т. 5 означението “(1)” се заличава.
§ 21. В приложение № 7 се правят следните
изменения и допълнения:
1. Точка 1 се изменя така:
“1. Принцип
Пробата се поставя хоризонтално и с лице
към електрически нагревател. Под нея се пос-
тавя съд за събиране на капките. В съда се пос-
тавя памучна вата, за да се провери дали някоя
от капките гори.”
2. Точка 2.2 се изменя така:
“2.2. Калибриране
За калибриране на нагревателя се използва
радиометър от тип “Gardon” (фолиев) с обхват
не повече от 10 W/cm2.
Колекторът, намиращ се под въздействието
на излъчване и в по-малка степен на възможна
конвекция, да бъде плосък, кръгъл, с диаметър
не по-голям от 10 mm и с устойчиво матово-
черно повърхностно покритие.
Колекторът да бъде в кожух с водно охлаж-
дане, лицевата част на който да бъде направена
от много добре полиран метал, плосък, съвпа-
дащ с равнината на колектора и кръгъл с диа-
метър около 25 mm.
Излъчването не преминава през какъвто и
да е прозорец, преди да достигне колектора. Наг-
ревателят е здрав, прост за настройване и упот-
реба, нечувствителен на течения и стабилен при
настройка, с точност ± 3 % и способност за
повторение в границите на 0,5 %.
Калибрирането на радиометъра се проверя-
ва, когато се извършва настройка на радиатора,
чрез сравняване с нагревател, използван като
еталон и който не се използва за други цели.
Еталонът се калибрира годишно в съответст-
вие с националния стандарт.”
3. В т. 2.2.1 думата “Облъчването” се заменя
с “Излъчването”.
4. В т. 2.5 думите “стопилката съвпадат”
се заменят със “стопилката трябва да съв-
падат”.
5. Точка 3 се изменя така:
“3. Проби
Пробите за изпитване имат размери 70 mm Ч
70 mm.
Пробите от готови продукти се взимат по
същия начин, когато формата на продукта поз-
волява това. Когато дебелината на продукта е
над 13 mm, тя се намалява по механичен начин
откъм страната, която няма да е с лице към
отделението за пътниците. Ако това е невъз-
можно, изпитването се провежда съгласувано с
техническата служба на първоначална широ-
чина, която се описва в протокола.
Съставните материали се изпитват като ед-
нородни.
В случай на материали, направени от нало-
жени пластове от различни смеси, които не са
съставни материали, всеки слой, разположен
на дълбочина до 13 mm от обърнатата към път-
ническото отделение повърхност, се изпитва по-
отделно.
Общата маса на пробата, която се изпитва,
е най-малко 2 g. Ако масата е по-малка, се до-
бавят допълнителни проби.
Ако двете страни на материала са различни,
се изпитват и двете, което означава, че се из-
питват осем проби.
Пробите и памукът престояват най-малко
24 h при температура 23 ± 2 °C и относителна
влажност 50 ± 5 %, като се поддържат при тези
условия непосредствено до изпитването.”
6. В т. 4 думите “Нагревателят се включва,
без да нагрява пробата предварително” се за-
менят с “Радиаторът се отстранява така, че да
не излъчва към пробата, и се включва.”, а ду-
мите “се завърта настрани” се заменят със “се
отстранява”.
§ 22. В приложение № 8 се правят следните
изменения и допълнения:
1. Точка 2.1 се изменя така:
“2.1. Фиксаторът за пробата е правоъгъл-
на рамка, висока 560 mm, два неподвижно свър-
зани паралелни лоста на разстояние150 mm
един от друг, встрани от които има щифтове,
на които се поставя изпитваната проба на раз-
стояние 20 mm от рамката. Шифтовете са с
диаметър не по-голям от 2 mm и с дължина
най-малко 27 mm. Те се поставят на успоред-
ните лостове на местата, показани на фиг. 1.
Рамката се поставя на подходяща опора, за да
може в хода на изпитването лостовете да бъ-
дат вертикално ориентирани. (С цел фикси-
ране на пробата на щифтовете встрани от
рамката може да се поставят дистанционни
втулки с диаметър 2 mm.)”
2. В т. 2.2 думата “Газта” се заменя с “Газът”.
3. Точка 2.3 се изменя така: