Държавен вестник, бр. 85, 2017 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  85
1. необходимост – насочване на държавна-
та помощ към сфери на дейност, за които е 
нужно съществено подобрение или развитие, 
което не може да се осъществи при нормални 
пазарни условия;
2. целесъобразност – подпомагане постига-
нето на цел от общ интерес за Европейския 
съюз, включително при съпоставяне на дейст-
вителните и очакваните резултати;
3. пропорционалност и ефективност – изиск­
ванията трябва да са подходящи за постигане 
на преследваната цел и не трябва да надхвър-
лят необходимото за нейното постигане, като 
се целят максимални резултати с най-малък 
размер на държавната помощ;
4. прозрачност – осигуряване на правила 
за публичност при предоставянето и разход-
ването на публични средства по начин, който 
позволява достъп, използване и анализ на 
информация за финансовите взаимоотношения 
и който дава възможност за извършване на 
наблюдение, координация и контрол;
5. балансираност – достигане на положите-
лен резултат при отчитане на отрицателните 
ефекти върху конкуренцията;
6. съпоставимост – избор на подходящ 
начин за предоставяне на държавна помощ, 
влияещ в най-малка степен върху конкурен-
цията, при постигане на целта є; 
7. стимулиращ ефект – положителна промя-
на в поведението и дейността на получателя 
на помощта, така че той да осъществи съот-
ветната дейност, която не би предприел без 
помощ или би я предприел, но в ограничен 
обем и по различен начин.
(2) Стимулиращият ефект по ал. 1, т. 7 се 
определя въз основа на критериите, опреде-
лени в акта на Европейския съюз, с който се 
предоставя държавната помощ. 
(3) Когато в акта по ал. 2 не са определени 
критерии, но се изисква държавната помощ да 
има стимулиращ ефект, същият се определя 
най-малко чрез сравнителен анализ на вариант 
при предоставяне на помощта и на вариант 
без предоставяне на помощта.
(4) Администраторът на помощ мотивира 
писмено прилагането на принципите по ал. 1, 
когато това е приложимо, въз основа на акта 
на Европейския съюз, с който се предоставя 
държавната помощ. Мотивите са неразделна 
част от документите по предоставяне на дър-
жавната помощ. 
Публични вземания
Чл. 6. Паричните задължения към държа-
вата и общините по влезлите в сила решения 
и определения на съдилищата по този закон 
са публични държавни, съответно публични 
общински вземания и се събират по реда на 
Данъчно-осигурителния процесуален кодекс 
от органите на Националната агенция за 
приходите.
Г л а в а  в т о р а
ОРГАНИ НА ИЗПЪЛНИТЕЛНАТА ВЛАСТ, 
О Т Г ОВ А РЯ Щ И З А Д ЪРЖ А ВН И Т Е 
ПО­МОЩИ
Обща компетентност
Чл. 7. (1) Министърът на финансите е на-
ционалният орган, който отговаря за наблю-
дението, прозрачността и координацията на 
държавните помощи и минималните помощи 
на национално, областно и общинско равнище 
и взаимодействието с Европейската комисия, 
освен в случаите по чл. 8. 
(2) В изпълнение на правомощията по ал. 1 
министърът на финансите:
1. осъществява наблюдението, координация-
та и взаимодействието с Европейската комисия 
и администраторите на помощ в областта на 
държавните помощи и минималните помощи;
2. приема, разглежда и оценява уведомления­
та за държавна помощ за пълнота, качество и 
съответствие с правото на Европейския съюз 
и българското законодателство в областта на 
държавните помощи; 
3. наблюдава и дава становища за предоставя-
нето на нова и за изменението на съществуваща 
държавна помощ за съответствие с провеждана-
та в Европейския съюз и в Република България 
политика в областта на държавните помощи;
4. съгласува и изпраща уведомленията за 
държавни помощи до Европейската комисия;
5. оценява държавната помощ, попадаща 
в обхвата на общ регламент за групово осво-
бождаване; 
6. дава становища за помощи, освободени от 
задължението за уведомяване с акт на Съвета 
на Европейския съюз или на Европейската 
комисия;
7. изготвя уведомление за регионална карта 
на държавните помощи до Европейската коми-
сия, съдържащо предложение за максималния 
интензитет на регионалната помощ и на специ-
фичния местен обхват на районите в Република 
България, допустими за регионална помощ;
8. осигурява прозрачност на държавните 
помощи, като изисква, обобщава и съхранява 
информация от всички администратори на 
помощ, включително за минималните помощи;
9. изготвя годишен доклад и тематични 
доклади за държавните помощи и ги изпраща 
на Европейската комисия;
10. координира и подпомага администрато-
рите на помощ при упражняване на техните 
права и задължения, произтичащи от правото 
на Европейския съюз и българското законо-
дателство в областта на държавните помощи;
11. координира действията във връзка с 
възстановяването на неправомерна и несъв-
местима държавна помощ и възстановяването 
на неправилно използвана държавна помощ, 
включително за държавните помощи в областта 
на земеделието, развитието на селските райони, 
горското и ловното стопанство и рибарството;