Държавен вестник, бр. 53, 2020 г., стр. 5

БРОЙ  53	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
съответствието между цените за населените 
места и действителните разходи за предос-
тавяне на В и К услугите. Според вносителя 
наличието на твърдяното противоречие между 
двете разпоредби обосновава нарушение на 
принципа на правовата държава, установен с 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията, който поставя 
пред законодателя изискването законовите 
разпоредби да се съгласуват и да не се създават 
взаимноизключващи се правни положения.
Конституционният съд приема, че при-
ведените аргументи в подкрепа на искането 
от страна на омбудсмана не налагат извод 
за противоконституционност на оспорената 
разпоредба на ЗРВиКУ. 
Разпоредбите на чл. 14, ал. 2 и чл. 13, ал. 1, 
т. 4 ЗРВиКУ не трябва да се тълкуват извън 
цялостната законодателна уредба на обсъж-
даната материя и противопоставени една на 
друга, защото са части от единен нормен 
комплекс, който урежда механизма за форми-
ране цените на питейната вода, респ. В и К 
услугите, в неговите правни, организационни, 
финансово-икономически, инвестиционни, 
производствени и технически измерения. 
Основата на този механизъм е положена със 
Стратегията за развитие и управление на во-
доснабдяването и канализацията в Република 
България 2014 г. – 2023 г., приета с решение 
на Министерския съвет от 7.05.2014 г. и със 
Закона за водите (чл. 198а, ал. 1, чл. 198б, 
ал. 1, чл. 198в, ал. 1, чл. 198л и чл. 198о, ал. 5) 
(обн., ДВ, бр. 67 от 1999 г.; посл. изм. и доп., 
бр. 44 от 2020 г.), които се отнасят до създава-
нето на обособените територии и действието 
на принципа на единната цена на водите на 
обособена територия. Разпоредбите относно 
тази материя не са предмет на контрола за 
конституционосъобразност в настоящото 
производство.
Понеже водоснабдяването и канализацията 
са дейности от обществен интерес, осъщест-
вявани при условията на естествен монопол 
от В и К операторите, чл. 5, ал. 3 ЗРВиКУ 
предвижда В и К услугите да бъдат регулирани 
от КЕВР в качеството є на контролен орган, 
чиято регулативна функция се осъществява 
чрез утвърждаване на представяните от В и К  
оператори бизнес планове. Съгласно чл. 10, 
ал. 1 и ал. 3, т. 7 ЗРВиКУ цените на регули-
раните В и К услуги са задължителен елемент 
от икономическата част на представения за 
одобряване бизнес план. Правилото, устано-
вено с оспорената разпоредба на чл. 14, ал. 2 
ЗРВиКУ, според което В и К операторите са 
задължени да предлагат за утвърждаване един-
на цена на услугите на обособена територия, 
е част от механизма за формиране на иконо-
мическата обоснованост на горната граница 
на цените, определяни от КЕВР (чл. 13, ал. 2, 
т. 1 ЗРВиКУ). Във връзка с това комисията е 
задължена съгласно чл. 13, ал. 1, т. 4 ЗРВиКУ 
да контролира съответствието между цените 
за населените места и действителните разходи, 
направени от В и К операторите за предос-
тавените В и К услуги. Според чл. 13, ал. 5 
ЗРВиКУ методите за регулиране на цените, 
правилата за тяхното образуване, отразяващи 
структурата на разходите, редът за внасяне 
на предложенията за цените и за утвържда-
ването им, както и редът за предоставяне 
на информация се определят с Наредбата на 
Министерския съвет за регулиране на цените 
на водоснабдителни и канализационни услуги 
(НРЦВиКУ) (обн., ДВ, бр. 6 от 22.01.2016 г., в 
сила от 22.01.2016 г.) по предложение на регу-
латорния орган – КЕВР. Решенията на коми-
сията, включително и в частта за определяне 
на цените на В и К услугите, съгласно чл. 11, 
ал. 6 ЗРВиКУ подлежат на съдебен контрол. 
Съобразяването на този комплекс от правила 
позволява да се направи извод за отсъствие на 
противоречие между оспорената разпоредба и 
тази по чл. 13, ал. 1, т. 4 ЗРВиКУ, защото нито 
една от тях самостоятелно не предопределя 
горната граница на цените на В и К услугите. 
Нещо повече, диференцираният подход не е 
изоставен и не се ограничава само и единстве-
но до различния начин на добив на вода, но 
обхваща и множество други фактори, които 
в своята съвкупност формират крайната цена 
на В и К услугите. Във връзка с това следва 
да се има предвид, че при изпълнение на 
правомощията си за регулиране на цените на  
В и К услугите КЕВР е задължена да съобрази 
принципите и изискванията, посочени в чл. 7 
и 13 ЗРВиКУ, и не би могла да се ограничи 
само до изложения в искането принцип на съ-
ответствие между цените за населените места 
и действителните разходи за предоставяне на 
В и К услугите. Изискванията, които трябва 
да бъдат отчетени кумулативно от КЕВР, 
включително и тези по чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ, 
се явяват израз на разнородни обществени 
интереси – производствени, инвестиционни, 
икономически, социални и др. В тези случаи 
конституционно съобразният подход при нами-
ране на най-подходящото решение за цената 
на В и К услугите е законодателната уредба 
да даде възможност на КЕВР като контролен 
орган да установи такъв баланс между тях, 
който позволява да бъдат постигнати целите, 
посочени в чл. 4 ЗРВиКУ, каквито са: задо-
воляване нуждите на потребителите от вода 
с питейни качества при отдаване приоритет 
на питейно-битовото водоснабдяване на на-
селението; балансиране интересите на В и К 
операторите и на потребителите; равнопоста-
веност между различните групи потребители 
по отношение на качеството и цената на  
В и К услугите. На реализирането на посо-
чените цели се подчиняват и разпоредбите 
на чл. 14, ал. 2 и чл. 13, ал. 1, т. 4 ЗРВиКУ, 
които не се противопоставят, а са създадени