Държавен вестник, бр. 21, 2003 г., стр. 11

Б Р О Й  21
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
кументи и които се изискват от българското
ветеринарно законодателство или от законода-
телството на страната по местоназначение.
(3) Ветеринарните лекари по ал. 1 трябва да
са преминали специализиран курс, организиран
от Главно управление (ГУ) на Националната
ветеринарномедицинска служба (НВМС) за
придобиване на познанията по ал. 2, т. 3 и 4.
(4) Ветеринарните лекари по ал. 1 подпис-
ват декларация за обстоятелствата по ал. 2, т. 1.
Чл. 3. (1) При попълване на ветеринарноме-
дицинските документи ветеринарният лекар е
длъжен:
1. да не удостоверява данни, за които няма
познания или истинността на които не би мо-
гъл да установи;
2. да не подписва:
а) непопълнен или непълен документ;
б) документи за животни, суровини или про-
дукти от животински произход, които не са
инспектирани от него или инспекцията не е
извършена под негов контрол.
(2) Когато ветеринарномедицински доку-
мент се подписва на базата на друг документ,
той трябва да е на разположение на ветеринар-
ния лекар преди подписването.
Чл. 4. Ветеринарният лекар може да подпи-
ше ветеринарномедицински документ и на ба-
зата на данни, които:
1. са установени съобразно изискванията на
чл. 2, ал. 2, т. 3 и 4 и чл. 3 от друго лице, което
работи под контрола на ветеринарния лекар, ако
то може да удостовери истинността на данните;
2. са получени от мониторингови програми,
от система за контрол на безвредността и ка-
чеството на продуктите от животински произ-
ход и/или от система за епизоотичен надзор,
които са одобрени от НВМС.
Чл. 5. (1) Националната ветеринарномеди-
цинска служба въвежда система за обратно прос-
ледяване на издадените ветеринарномедицин-
ски документи и за идентифициране на ветери-
нарния лекар, който е издал ветеринарномеди-
цински документ, на базата на:
1. идентификационния номер на документа;
2. подписа на ветеринарния лекар и печата
на РВМС.
(2) Ветеринарният лекар изпраща копие от
издадения ветеринарномедицински документ в
ГУ на НВМС.
(3) Копието по ал. 2 се съхранява в ГУ на
НВМС за срок 3 години.
Чл. 6. (1) Главното управление на Национал-
ната ветеринарномедицинска служба извършва
проверки на издадените ветеринарномедицин-
ски документи за спазване на изискванията при
тяхното издаване.
(2) При констатиране на нарушения при из-
даването на ветеринарномедицински документ
генералният директор на НВМС предприема
мерки за налагане на санкции на ветеринарния
лекар, издал документа.
Чл. 7. (1) Ветеринарни сертификати се изда-
ват от държавни ветеринарни лекари, опреде-
лени със заповед на директора на Регионалната
ветеринарномедицинска служба (РВМС), от
чийто район произхождат животните, сурови-
ните или продуктите от животински произход.
(2) Ветеринарните сертификати за износ са
по образец на приемащата страна или образец,
утвърден от генералния директор на НВМС,
като текстовете в тях са на български език и на
официалния или на един от официалните езици
на страната по местоназначение.
(3) Ветеринарните сертификати за внос се
издават по реда на чл. 14, ал. 1 от Наредба № 4
от 2002 г. за граничен ветеринарномедицински
контрол (ДВ, бр. 30 от 2002 г.).
Чл. 8. (1) При постигнати двустранни спора-
зумения експерти от НВМС могат да извърш-
ват проверки в страните на произход за прила-
ганите правила при издаването на ветеринарни
сертификати за внос в България.
(2) Националната ветеринарномедицинска
служба може да изиска допълнителни писмени
гаранции или спазването на допълнителни кон-
кретни изисквания от компетентните органи в
страната на произход относно здравословното
състояние на животните или относно безвред-
ността и качеството на суровините и продукти-
те от животински произход, когато при провер-
ките по ал. 1 се установи, че:
1. прилаганите правила от лицата, които са
упълномощени да издават ветеринарни серти-
фикати за внос в България в страните на произ-
ход, не осигуряват гаранции, които са еквива-
лентни на предвидените в тази наредба;
2. използваните образци на ветеринарните
сертификати за внос в България в страните на
произход на животните, суровините или про-
дуктите от животински произход не са еквива-
лентни с изискванията, предвидени в българ-
ското ветеринарно законодателство.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на тази наредба:
1. “Ветеринарномедицински документ” е
документ по образец, одобрен от генералния
директор на НВМС, подписан и попълнен от
ветеринарен лекар.
2. “Страна на произход” е страната, в която
са добити или получени продуктите или са ро-
дени и отгледани животните.
Заключителни разпоредби
§ 2. Тази наредба се издава на основание § 5
от Закона за ветеринарномедицинската дейност.
§ 3. Наредбата влиза в сила в едномесечен
срок от обнародването є в “Държавен вестник”.
§ 4. Изпълнението на наредбата се възлага
на генералния директор на Националната вете-
ринарномедицинска служба.
Министър: М. Дикме
14222