Държавен вестник, бр. 23, 2006 г., стр. 3

Б Р О Й  23
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
Според националното сдружение на общи-
ните в Република България искането за чл. 38,
ал. 5 ЗМСМА е неоснователно. Разпоредбата
гарантира непрекъсваемост при упражняване
на правомощията на изпълнителния орган на
общината и произтича от Европейската харта
за местно самоуправление, ратифицирана със
закон (ДВ, бр. 28 от 1995 г.).
Според Висшия съдебен съвет оспорваните
от главния прокурор разпоредби в светлината и
на Решение № 4/2005 по к.д. № 11/2004 явно
противоречат на Конституцията, тъй като раз-
поредбите є, които определят мандатите, са
императивни.
Министърът на правосъдието изразява ста-
новище само по конституционосъобразността
на чл. 125а, ал. 8 ЗСВ. Според него искането в
тази част е основателно поради императивния
характер на конституционните норми, които
определят продължителността на мандатите на
административните ръководители в съдебната
власт, поради върховенството на Конституция-
та—чл. 5, ал. 1, и мотивите на Решение № 4 на
Конституционния съд от 2005 г.
Конституционният съд обсъди изразените
становища и развитите в тях съображения от
страните по делото. Той съобрази както общи-
те белези на оспорените три разпоредби, така и
различията във функциите на отделните длъж-
ности и в правната им уредба, поради което
прецени поотделно конституционосъобразност-
та на всяка от тях.
По чл. 5, ал. 2 ЗКС
Съдиите от Конституционния съд се изби-
рат или назначават за срок девет години без
право на повторен мандат—чл. 147, ал. 2 от
Конституцията. Смисълът на този срок е да
се ограничи упражняването на правомощия-
та на конституционните съдии в тези грани-
ци. На тази цел е подчинен и чл. 148, ал. 1, т. 1
от Конституцията, където на първо място сред
основанията за прекратяване на мандата на
конституционен съдия е посочено изтичане-
то на деветгодишния срок. Поради импера-
тивния характер на този срок възможност за
продължаването му не е предвидена в Кон-
ституцията. Член 148, ал. 3 от Конституцията
не предоставя такава възможност с предвиде-
ния в нея едномесечен срок, тъй като той се
отнася само за заместване на съдия с пред-
срочно прекратен мандат.
Конституционният съд счита, че чл. 5, ал. 2
ЗКС е противоконституционен, защото пред-
вижда възможност да се упражнява длъжност-
та след изтичане на мандата, с което се изчер-
пват дадените правомощия.
По чл. 38, ал. 5 ЗМСМА
При преценката на конституционосъобраз-
ността на чл. 38, ал. 5 ЗМСМА бяха изразени
две противоположни становища и при гласува-
нето не се получи необходимото мнозинство от
7 гласа, поради което искането в тази част след-
тези разпоредби произтича от главните мотиви
на Решение № 4 от 21.IV.2005 г. по к.д. № 11/
2004 на Конституционния съд. От тях следвало,
че е противоконституционен всеки закон, кой-
то продължава установен в Конституцията срок
на правомощия за висши длъжности. Това важи
според главния прокурор за разпоредбите, пред-
мет на искането.
Точка втора от искането се отнася до за-
дължително тълкуване на чл. 93, ал. 1 от Кон-
ституцията. Според искането са възможни две
противоположни тълкувания на тази разпо-
редба, но само едното от тях се вписвало в
мотивите на посоченото решение на Консти-
туционния съд.
С определение от 21.ХII.2005 г. Конститу-
ционният съд допусна до разглеждане по съ-
щество искането по точка първа и го отклони
в частта му за тълкуване на чл. 93, ал. 1 от
Конституцията.
Като заинтересовани страни в производст-
вото бяха конституирани Народното събрание,
Министерският съвет, министърът на правосъ-
дието, Върховният касационен съд, Върховни-
ят административен съд, Висшият съдебен съ-
вет, Националното сдружение на общините в
Република България, Съюзът на съдиите в
България, Асоциацията на прокурорите в Бъл-
гария и Камарата на следователите.
Становище по делото изразиха само Съю-
зът на съдиите в България, Асоциацията на
прокурорите в България, Националното сдру-
жение на общините в Република България,
Висшият съдебен съвет и министърът на пра-
восъдието.
Според Съюза на съдиите искането следва
да се уважи само за чл. 5, ал. 2 ЗКС, защото
чл. 148, ал. 1, т. 1 от Конституцията въздига
изтичането на срока за заемане на длъжността
в основание, прекратяващо мандата, а има и
ясно формулирана забрана за повторен избор—
чл. 147, ал. 2, изр. 2 от Конституцията. Адми-
нистративните ръководители в съдебната
власт, с изключение на тези по чл. 129, ал. 2 от
Конституцията и кметовете, са изпълнителни
органи и могат да се назначават или избират
повторно, те са в по-особено положение, пора-
ди което искането по чл. 38, ал. 5 ЗМСМА и
чл. 125а, ал. 8 ЗСВ е неоснователно.
Асоциацията на прокурорите продължава
да подкрепя становището, изразено по к.д.
№ 11/2004, и смята, че атакуваните разпоредби
не представляват удължаване на изтекъл ман-
дат. След публикуване на Решение № 4 от
21.IV.2005 г. по к.д. № 11/2004 асоциацията
предлага или да се обявят за противоконститу-
ционни атакуваните от главния прокурор за-
конови разпоредби, или да се прогласи тяхна-
та конституционосъобразност, като се изоста-
ви практиката по к.д. № 11/2004.