Държавен вестник, бр. 39, 2024 г., стр. 73

БРОЙ  39	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73  
30 юли и на една поправителна изпитна сесия 
от 1 до 31 октомври по график, утвърден от 
изпълнителния директор на ИАГ.“
Разпоредбата на чл. 19, ал. 2 в актуалната
є към датата на съдебното производство ре­
дакция гласи:
„В комисиите за провеждане на изпит 
за придобиване право на лов се включват 
представители на ИАГ или на регионалната 
дирекция по горите, на държавното горско 
стопанство и държавното ловно стопанство, 
на Министерството на вътрешните работи, 
на държавното предприятие по чл. 163 от 
Закона за горите.“
Разпоредбата на чл. 185, ал. 1 от АПК до­
пуска оспорване на подзаконов нормативен 
акт – изцяло или в отделна разпоредба, по 
отношение на неговата законосъобразност. 
При осъществения контрол за законосъобраз­
ност на акта и на основанията, посочени в 
чл. 146 във връзка с чл. 196 от АПК, съдът 
намира, че оспорените текстове са част от 
Постанов­лението, което е издадено от ком­
петентен административен орган. Според 
текста на чл. 75, ал. 2 от АПК нормативните 
админист­ративни актове се издават по при­
лагане на закон или подзаконов нормативен 
акт от по-висока степен. В конкретния случай 
Постановление № 29 от 22 февруари 2023 г. 
за изменение и допълнение на Правилника 
за прилагане на Закона за лова и опазване на 
дивеча е прието в съответствие с разпоред­
бата на § 11 от Закона за лова и опазване на 
дивеча, както и с чл. 28, ал. 1 от с.з., с които 
законодателят е делегирал правомощия на 
Министерския съвет да приеме правилник за 
прилагането на закона, респ. да регламентира 
реда и начина за придобиване право на лов, с 
оглед на което съдът намира, че същият орган 
следва да се счита за оправомощен да приема 
изменения и допълнения в същия подзаконов 
нормативен акт при наличие на съответни 
основания за това. Ето защо съдебният състав 
счита, че оспорените разпоредби са издадени 
от орган, който е имал материалната компе­
тентност по смисъла на чл. 76, ал. 1, предл. 2
от АПК. Касае се за отделни разпоредби 
на подзаконов нормативен акт, издадени от 
компетентен орган, при изрично предвидена 
законова делегация, в рамките на материалната 
му компетентност и в предписаната писмена 
форма. Същите са обнародвани в „Държавен 
вестник“, а от представените по преписката 
писмени доказателства е видно, че са спазени 
всички изисквания на чл. 77 от АПК и тези 
на чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 1 от Закона за 
нормативните актове.
Неоснователни са оплакванията на жалбо­
подателите за допуснато съществено процесу­
ално нарушение и по-конкретно на чл. 22 във 
връзка с чл. 18, ал. 2 от ЗНА, изразяващо се 
в това, че не е извършена последваща оцен­
ка на въздействието на подзаконовия акт в 
редакцията му преди промяната.
Разпоредбата на чл. 22, ал. 1 от ЗНА (ДВ, 
бр. 34 от 2016 г., в сила от 4.11.2016 г.) въвеж­
да изискване за извършване на последваща 
оценка на въздействието на новите закони, 
кодекси и подзаконови нормативни актове 
на Министерския съвет. Съобразно ал. 2 на 
същата разпоредба последващата оценка на 
въздействието се извършва в срок 5 години 
след влизането в сила на новия закон, кодекс 
или подзаконов нормативен акт на Министер­
ския съвет или в по-кратък срок, определен 
от органа по ал. 1.
От разпоредбите на чл. 34, т. 2 и 3 на 
Наредбата за обхвата и методологията за 
извършване на оценка на въздействието е 
видно, че органът, в чиято компетентност е 
изпълнението на нормативния акт или който 
традиционно предлага промени в него, из­
вършва последваща оценка на въздействието 
по своя преценка – на най-често изменяните 
и допълваните нормативни актове и на тези, 
на които е извършена цялостна предвари­
телна оценка на въздействието, както и по 
отношение на други нормативни актове, из­
вън случаите на т. 1 и 2 на чл. 34 от същата 
наредба. Оспорените разпоредби от ППЗЛОД 
в редакцията преди изменението им (ДВ, 
бр. 48 от 2011 г. и бр. 80 от 2010 г.) не пред­
ставляват „нови подзаконови нормативни 
актове“ по смисъла на чл. 22, ал. 1 от ЗНА, 
а съобразно посочените по-горе разпоредби 
на Наредбата за обхвата и методологията за 
извършване на оценка на въздействието следва 
да се приеме, че извършването на последваща 
оценка на въздействието на подзаконовия акт 
в редакцията му преди промяната е въпрос 
на оперативна самостоятелност на ответника 
и не е задължителен елемент от процедурата 
по приемане на измененията на подзаконовия 
нормативен акт, т.е. липсата на такава оценка 
не съставлява съществено процесуално на­
рушение, обуславящо отмяна на оспорените 
разпоредби.
Настоящият съдебен състав намира обаче, 
че атакуваните разпоредби на чл. 15, ал. 1 
и чл. 19, ал. 2 от ППЗЛОД от Правилника 
за прилагане на Закона за лова и опазване 
на дивеча са в противоречие с разпоредбите 
на нормативен акт от по-висока степен, а 
именно ЗЛОД.
Съобразно разпоредбата на чл. 22, ал. 9 от 
ЗЛОД лицата, които не са издържали изпита за 
придобиване право на лов, могат да се явяват 
на изпит след преминаване на нов курс за 
подготовка. Законът не предвижда провеждане 
на поправителна изпитна сесия, а само на 
редовна такава. При неуспешно полагане на 
изпита кандидатите следва да преминат нов 
курс на обучение с продължителност между