Държавен вестник, бр. 70, 2004 г., стр. 30

С Т Р .  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  70
условията и реда за признаване на дипломи,
удостоверения и други доказателства за профе-
сионална квалификация по медицинска профе-
сия, издадени в държави—членки на Европейс-
кия съюз.
(3) Извън случаите по ал. 1 правоспособност
за упражняване на медицинска професия се
признава на лице, придобило право да упраж-
нява медицинска професия в държава, с която
Република България има сключен междунаро-
ден договор за или включващ клаузи за взаим-
но признаване на дипломи, удостоверения и
други доказателства за официална квалифика-
ция по медицинска професия, при договорени-
те условия.
(4) Извън случаите по ал. 1 и 3 правоспособ-
ност може да бъде призната на чужденец при
условията на взаимност, установени за всеки
конкретен случай, когато лицето притежава
диплома, удостоверение или друго доказателс-
тво за професионална квалификация, в съот-
ветствие с единните държавни изисквания за
придобиване на висше образование и отговаря
на изискванията на чл. 186.
Чл. 195. (1) Признава се специалност в об-
ластта на здравеопазването, придобита в дър-
жава—членка на Европейския съюз, при нали-
чието на обучение, което съответства на изис-
кванията на наредбата по чл. 181.
(2) Условията и редът за признаване на спе-
циалност в областта на здравеопазването, при-
добита в държави—членки на Европейския
съюз, се определят с наредбите по чл. 194, ал. 2.
(3) Извън случаите на ал. 1 се признава спе-
циалност в областта на здравеопазването, при-
добита в държавата, с която Република Бълга-
рия има сключен международен договор за или
включващ клаузи за взаимно признаване на
дипломи, удостоверения и други доказателства
за професионална квалификация за придобита
специалност в областта на здравеопазването,
при договорените условия и предпоставки.
Чл. 196. Извън случаите по чл. 195 специал-
ност в областта на здравеопазването може да
бъде призната при условията на взаимност, ус-
тановени за всеки конкретен случай, когато
лицето притежава диплома, удостоверение или
друго доказателство за професионална квали-
фикация и когато отговаря на изискванията на
този закон.
Раздел IV
Медицински научни изследвания върху хора.
Медицинска наука
Чл. 197. (1) Министерството на здравеопаз-
ването организира и контролира провеждането
на медицински научни изследвания върху хора.
(2) Медицинско научно изследване по сми-
съла на този закон е всеки опит върху хора, който
се извършва с цел повишаване на медицинско-
то познание.
(3) Изследваното лице има всички права на
пациент.
(4) Медицинското научно изследване се осъ-
ществява при осигуряване на максимална безо-
пасност за здравето на изследваното лице и
запазване тайната на личните му данни.
(5) Интересите на изследваното лице са по-
важни от научните и финансовите интереси на
изследователя във всеки етап на медицинското
изследване.
Чл. 198. (1) Медицински научни изследвания
върху хора не се извършват, когато:
1. противоречат на закона или на  медицин-
ската етика;
2. не са представени доказателства за тяхна-
та безопасност;
3. не са представени доказателства за очак-
ваните научни ползи;
4. не съответстват на поставената научна цел
и на плана за провеждане на научното изслед-
ване;
5. съществува повишен риск за здравето и
живота на изследваното лице.
(2) Не се провеждат медицински научни из-
следвания върху хора с химически субстанции и
физични източници на лъчение, които могат да
предизвикат изменения в човешкия геном.
(3) Не се провеждат медицински научни из-
следвания върху хора с продукти на генното
инженерство, които могат да доведат до преда-
ване на нови признаци  в потомството.
Чл. 199. (1) Медицински научни изследвания
се извършват само върху лица, които са изрази-
ли писмено информирано съгласие след писме-
но уведомяване от ръководителя на изследва-
нето за същността, значението, обхвата и евен-
туалните рискове от изследването.
(2) Съгласие за участие в медицинско научно
изследване се дава само от дееспособно лице, което
разбира същността, значението, обхвата и евен-
туалните рискове от клиничното изпитване.
(3) Съгласието се дава лично в писмена фор-
ма. То може да бъде оттеглено по всяко време.
Чл. 200. (1) Медицински научни изследвания
не се извършват върху недееспособни лица.
(2) Когато не се очакват значителни ползи
за здравето, на медицински научни изследва-
ния не се  подлагат:
1. бременни и кърмачки;
2. лица, лишени от свобода;
3. военнослужещи на наборна военна служба.
Чл. 201. (1) Всички лица, върху които се про-
веждат медицински научни изследвания, се зас-
траховат за случаи на увреждания на здравето
или смърт.
(2) Общите условия, минималната застрахо-
вателна сума, минималната застрахователна
премия, редът и срокът за извършване на  зас-
траховането по ал. 1 се определят с наредба на
Министерския съвет.