Държавен вестник, бр. 102, 2010 г., стр. 23

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  23  
се наименува „конституционен съвет“, „дър­
жавен съвет“, „сенат“ и т. н. За съжаление, 
освен че не е съобразен с Конституцията, такъв 
подход е и твърде опасен за авторитета на съда, 
макар и чисто формално да му носи ползата 
от присвоената повече власт. Поради това и 
тълкувателният резултат, който се получава 
при разглеждане на искането за тълкуване, по 
съществото си не може да не е безплоден – в 
по-лошия случай Конституционният съд се 
превръща по недопустим начин в позитивен 
законодател, като предписва параметрите на 
законодателната дейност на парламента, а в 
по-добрия – произвежда обтекаеми форму­
лировки, които нямат този негативен ефект, 
но пък са лишени от смислова натовареност. 
Конституционни съдии:
Вл. Славов,
Бл. Пунев,
Р. Ненков
Цанка Цанкова
Изразявам особено мнение по допусти­
мостта на искането на групата от 61 народни 
представители от 41-ото Народно събрание за 
задължително тълкуване на „правната кате­
гория „мандат, според Основния ни закон“.
Намирам, че макар от формална страна да 
са изпълнени изискванията на чл. 17, ал. 1 от 
Закона за Конституционен съд, не е налице 
материалната предпоставка за произнасяне 
с тълкувателно решение по чл. 149, т. 1 на 
Конституцията на Република България. 
В искането са поставени два въпроса – еди­
ният за правната категория „мандат“ и вторият 
за предсрочно прекратяване на мандат „извън 
основанията изрично посочени в Конститу­
цията и закона“. Макар и свързани, те са на 
различна плоскост и всеки от тях сочи на 
самостоятелен предмет на тълкуване и по 
всеки от тях трябва да се обоснове правният 
интерес. 
Мандат е основно понятие, чиито същност­
ни елементи в публичното право са ясно уста­
новени и от позитивното право, и от теорията, 
и няма правна необходимост от тълкуване. 
Ясни в това отношение са и разпоредбите 
на Конституцията. Няма противоречия и 
в разбирането на Конституционния съд за 
мандата и като правоотношение, и като срок, 
отразено в решенията, с които е извършвал 
нормативно и казуално тълкуване. Няма 
съмнение, че институтът на мандатността, 
както и всеки друг институт на публичното 
право, трябва да съответства на основните 
начала на Конституцията. Съотношението 
с тях я представят като общо понятие с по-
висока степен на обобщеност в сравнение с 
други понятия на конституционното право, 
т. е. като правна категория. Самите вносители 
наричат мандата „основна категория“, т. е. 
разбират ясно и дори подчертават важното є 
значение и не е необходимо и в тази насока 
да се извършва тълкуване, за да се потвърди 
това значение, което никой не оспорва. По­
ставянето на въпроса обаче може да доведе 
до спорове относно тежестта и относимостта 
на всеки от конституционните принципи при 
определянето и уредбата на мандата.
Употребата на понятието мандат в Консти­
туцията е достатъчно ясна независимо дали 
се уреждат пълномощия на мандатен орган, 
или срокът на тези пълномощия. В случаите, 
когато въз основа на закон, основан на изрично 
овластяване от Конституцията (конституцион­
на делегация), мандатът се урежда от закона, 
също не се разкриват неясноти и непълноти от 
гледна точка на понятието (правната катего­
рия) – съдържателност и срок. Не се открива 
необходимост от нормативно тълкуване и с 
оглед политическите измерения на явлението. 
От гледна точка на осъществяване на законо­
дателния процес твърдяният от вносителите 
„правен интерес“ за задължително тълкуване 
не е налице – изявленията и намеренията да 
се преуреди правното положение на държавен 
орган или институция не е дори и законодател­
но предложение и не доказва, както и всяка 
дискусия, конкретна необходимост от това, а 
още по-малко подобно желание би могло да се 
разглежда като материалноправно основание 
за задължително тълкуване на правно понятие, 
по разбирането на което не са констатирани 
проблеми. Становища и изявления относно 
политическите процеси също не са основание 
за тълкуване на конституционната категория 
„мандат“. 
За да се извърши нормативно тълкуване 
от Конституционния съд, което е и втори­
чен източник на конституционното право, 
трябва да е налице обоснован, убедителен 
от гледна точка на Конституцията и консти­
туционната практика тълкувателен интерес 
(вж. Определение на Конституционния съд от 
30.04.1998 г. по к.д. № 14 от 1998 г.), какъвто 
по отношение на искането за абстрактно 
тълкуване на „мандат“ не се открива. Ман­
датът е едно богато по съдържание понятие 
на публичното право и твърда дефиниция и 
определянето по тълкувателен път на еднакъв 
режим за всички случаи чрез нормативно 
тълкуване от Конституционния съд (каквото 
е искането по делото) не би било в съгласие 
с основните начала на Конституцията, която 
установява мандатността. Вън от това, видно е 
от конституционните разпоредби, че режимът 
на мандата не е и не може да бъде еднакъв. 
При липсата на различни и противоположни 
разбирания що е мандат и яснота, че това е 
срок на определените и предоставени на даден 
орган и, когато е колективен, и на неговите 
членове, пълномощия за осъществяване на 
държавни функции, да се извърши от Консти­
туционния съд задължителното тълкуване по