Държавен вестник, бр. 38, 2010 г., стр. 31

БРОЙ  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
2. По искане на пленарното заседание на съда 
Комитетът на министрите може с единодушно 
решение и за определен срок да намали броя 
на съдиите в отделенията до пет.
3. Когато заседава в едноличен състав, съдия 
не може да разглежда никакви жалби, подадени 
срещу високодоговарящата страна, от името на 
която е избран.
4. Съдията, избран от името на държава, 
страна по спор, е ex-officio член на отделението 
и на голямото отделение. При отсъствие на 
такъв съдия или ако той не е в състояние да 
заседава, в качеството на съдия заседава лице, 
избрано от председателя на съда от списък, 
предоставен предварително от тази държава.
5. Голямото отделение включва също пред­
седателя на съда, заместник-председателите, 
председателите на отделения и други съдии, 
избрани в съответствие с правилника на съда. 
Когато делото е препратено в голямото от­
деление на основание чл. 43, никой съдия от 
отделението, произнесло решението, не може 
да заседава в голямото отделение, с изключение 
на председателя на отделението и на съдията, 
заседавал от името на заинтересуваната висо­
кодоговаряща страна.“
Член 7
След новия член 26 се добавя нов член 27 
на конвенцията, който гласи следното:
„Член 27
Правомощия на едноличните състави 
1. Едноличният състав може да обяви за 
недопустима или да заличи от списъка инди­
видуална жалба, подадена на основание чл. 
34, когато такова заключение може да бъде 
постановено без допълнително разглеждане.
2. Заключението по точка 1 е окончателно.
3. Ако едноличният състав не обяви за недо­
пустима или не заличи жалбата, той я препраща 
за разглеждане на състав или на отделение.“
Член 8
Член 28 на Конвенцията се изменя, както 
следва:
„Член 28
Правомощия на съставите
1. По отношение на индивидуална жалба, 
подадена на основание чл. 34, даден състав 
може с единодушно гласуване:
а) да я обяви за недопустима или да я за­
личи от списъка, когато такова заключение 
може да бъде постановено без допълнително 
разглеждане; или
b) да я обяви за допустима и едновременно 
да постанови решение по същество, когато в 
основата на спора относно тълкуването или 
прилагането на конвенцията или протоколите 
към нея стои въпрос, който вече е предмет на 
трайно установена практика на съда.
2. Заключенията и решенията по точка 1 
са окончателни.
3. Когато съдия, избран от името на заин­
тересованата високодоговаряща страна, не е 
член на даден състав, съставът може на всяка 
фаза на производството да покани този съдия 
да заеме мястото на един от членовете на този 
състав при отчитане на всички релевантни 
обстоятелства, включително това, оспорвала 
ли е високодоговарящата страна прилагането 
на процедурата по точка 1b.“
Член 9
Член 29 на конвенцията се изменя и допълва, 
както следва:
1. Текстът на точка 1 се изменя, както следва:
„Ако не е било постановено заключение по 
чл. 27 или 28 или няма постановено решение 
по чл. 28, дадено отделение се произнася по 
допустимостта и по съществото на индивиду­
алните жалби, подадени на основание чл. 34. 
Заключението по допустимостта може да бъде 
постановено отделно.“
2. В края на точка 2 се добавя ново изрече­
ние, което гласи следното: „Заключението по 
допустимостта се постановява отделно, освен 
ако по изключение съдът постанови друго.“
3. Точка 3 се заличава.
Член 10
Член 31 на конвенцията се изменя, както 
следва:
1. В края на буква „а“ съюзът „и“ се заличава.
2. Буква „b“ става буква „с“ и се добавя нова 
буква „b“, която гласи следното:
„b) се произнася по въпроси, отнесени до 
съда от Комитета на министрите на основание 
член 46, точка 4; и“.
Член 11
Член 32 на конвенцията се изменя и допълва, 
както следва:
В края на точка 1 след числото 34 се добавя 
запетая и числото 46.
Член 12
Точка 3 от член 35 на конвенцията се из­
меня, както следва:
„3. Съдът обявява за недопустима всяка 
индивидуална жалба, подадена на основание 
чл. 34, когато счете, че:
а) жалбата е несъвместима с разпоредбите 
на конвенцията или на протоколите към нея, 
явно неоснователна или представляваща злоу­
потреба с правото на индивидуална жалба; или
b) жалбоподателят не е претърпял значителна 
вреда, освен когато спазването на правата на 
човека, както те са определени в конвенцията 
и протоколите към нея, изисква разглеждане 
на жалбата по същество, като разглеждането 
на дадено дело не може да бъде отказано на 
такова основание, в случай, че то не е било 
надлежно разгледано от национален съд.“