Държавен вестник, бр. 33, 2004 г., стр. 43

Б Р О Й  33
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  43
получени от правителството на другата догова-
ряща държава, правителствена институция, неин
орган на местна власт, Българската народна
банка или друго образувание съгласно разпо-
редбите на чл. 4, ал. 1, буква “а”, т. от 2 до 5.
4. Терминът “лихви”, използван в този член,
означава доход от вземания за дълг от всякакъв
вид независимо от това, дали са обезпечени или
не с ипотека и носещи или не правото на учас-
тие в печалбите на длъжника и по-специално
доходи от държавни ценни книжа и доходи от
бонове и облигации, включително от премии и
бонуси, свързани с такива ценни книжа, бонове
или облигации, както и доходи, които са подчи-
нени на същия данъчен режим като доходи от
предоставен заем по данъчното законодателс-
тво на договарящата държава, от която произ-
хожда доходът. Санкции за закъснели плаща-
ния не се считат за лихви за целите на този член.
5. Разпоредбите на ал. 1, 2 и 3 не се прилагат,
ако притежателят на лихвите, който е местно
лице на едната договаряща държава, извършва
стопанска дейност в другата договаряща дър-
жава, от която произхождат лихвите, посредст-
вом намиращо се в тази друга договаряща дър-
жава място на стопанска дейност или извършва
в тази друга договаряща държава независими
лични услуги чрез определена база, разположе-
на в тази друга договаряща държава, и вземане-
то за дълг, във връзка с което се плащат лихви-
те, е действително свързано с такова място на
стопанска дейност или определена база. В та-
къв случай се прилагат съответно разпоредби-
те на чл. 7 или 14 съобразно случая.
6. Лихвите се считат за възникнали в едната
договаряща държава, когато платецът е местно
лице на тази държава. Когато обаче платецът
на лихвите, независимо дали е местно лице на
едната договаряща държава или не, притежа-
ва в една от договарящите държави място на
стопанска дейност или определена база, във
връзка с които е възникнал дългът, който по-
ражда плащането на лихвите, и тези лихви са
за сметка на такова място на стопанска дей-
ност или определена база, ще се счита, че тези
лихви произхождат от държавата, в която се
намира мястото на стопанска дейност или оп-
ределената база.
7. Когато поради особените взаимоотноше-
ния между платеца и притежателя на лихвите
или между тях двамата и някое друго лице су-
мата на лихвите, като се има предвид задълже-
нието, за което се изплащат, надвишава сума-
та, която би била договорена между платеца и
притежателя при липсата на тези особени вза-
имоотношения, разпоредбите на този член се
прилагат само по отношение на последната сума.
В такъв случай надвишаващата сума се облага
съобразно законодателството на всяка догова-
ряща държава, като съответно се имат предвид
останалите разпоредби на тази спогодба.
Член 12
Авторски и лицензионни възнаграждения
1. Авторските и лицензионните възнаграж-
дения, произхождащи от едната договаряща
държава и платени на местно лице на другата
договаряща държава, могат да се облагат с да-
нък в тази друга държава.
2. Такива авторски и лицензионни възнаг-
раждения обаче могат да се облагат с данък и в
договарящата държава, от която произхождат,
и съобразно законодателството на тази държа-
ва, но когато притежателят на авторските и
лицензионните възнаграждения е местно лице
на другата договаряща държава, така наложе-
ният данък няма да надвишава 10 процента от
брутния размер на авторските и лицензионни-
те възнаграждения.
3. Изразът “авторски и лицензионни възнаг-
раждения”, използван в този член, означава
плащания от всякакъв вид, получени за изпол-
зване или за предоставено право на използване
на всяко авторско право за литературно, худо-
жествено или научно произведение, включи-
телно кинофилми и филми или магнетофон-
ни записи или други средства за възпроизвеж-
дане на звук или образ за радио- или телеви-
зионно излъчване, на всеки патент, търговс-
ка марка, чертеж или модел, план, секретна
формула или процес или за излъчване чрез
сателит, кабел, оптичен кабел или подобна
технология или за използването или предоста-
вено право на използване на промишлено, тър-
говско или научно оборудване, или за информа-
ция (ноу-хау), отнасяща се до промишлен, тър-
говски или научен опит.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прилагат,
ако притежателят на авторските и лицензион-
ните възнаграждения, който е местно лице на
едната договаряща държава, извършва стопан-
ска дейност в другата договаряща държава, от
която произхождат авторските и лицензионни-
те възнаграждения, чрез място на стопанска
дейност, разположено в тази друга договаря-
ща държава, или извършва в тази друга дого-
варяща държава независими лични услуги чрез
определена база, разположена в тази догова-
ряща държава, и правото или собствеността,
във връзка с които се изплащат авторските и
лицензионните възнаграждения, е действител-
но свързано с такова място на стопанска дей-
ност или определена база. В такъв случай се
прилагат съответно разпоредбите на чл. 7 или
14 съобразно случая.
5. Авторските и лицензионните възнаграж-
дения се считат за възникнали в едната догова-
ряща държава, когато платецът е местно лице
на тази държава. Когато обаче платецът на
авторските и лицензионните възнаграждения,
независимо дали е местно лице на една от дого-
варящите държави или не, притежава в една от
договарящите държави място на стопанска дей-