Държавен вестник, бр. 4, 2002 г., стр. 72

С Т Р .  72
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  4
Чл. 16. Между две работни смени се осигу-
рява почивка, която не може да е по-малка от
12 часа.
Чл. 17. (1) На пътуващия персонал в оборот-
ния (крайния) пункт при работно време на оти-
ване повече от 6 часа се осигурява почивка не
по-малка от неговата продължителност, като
почивката може да бъде намалена най-много с
25 на сто. След тази почивка персоналът се
назначава на работа за обслужване на влак в
обратно направление на общо основание. Кога-
то общото работно време на отиване и връщане
не е повече от 12 часа, почивката в оборотния
пункт може да не отговаря на условието в пър-
вото изречение. Когато общото време за отива-
не и връщане, включително престоя в оборот-
ния пункт, не превишава 12 часа, почивка може
да не се осигурява в оборотния пункт.
(2) След работно време (отиване и връщане)
с продължителност повече от 6 часа на пътува-
щите работници и служители се осигурява по-
чивка най-малко 12 часа в местослуженето.
(3) Когато в оборотния (крайния) пункт на
пътуващия персонал не е осигурена стая с усло-
вия за почивка и общото време, включващо
работното време на отиване и връщане и прес-
тоя в оборотния (крайния) пункт, е повече от 12
часа или 14 часа в случаите на чл. 14, работни-
ците и служителите се връщат без служба об-
ратно в местослуженето.
(4) Когато при една повеска пътуващият пер-
сонал пътува повече от един път до оборотния
(крайния) пункт, в основния и в оборотния (край-
ния) пункт може да се ползват повече от една
почивка без да се спазва разпоредбата на ал. 1.
(5) Когато в основния пункт заминаването
на влака или возилото бъде отложено или от-
менено и обслужващите го работници и служи-
тели бъдат освободени, времето до освобожда-
ването им се счита за работно време.
(6) На работниците и служителите, освобо-
дени по ал. 5, може да се възлага работа не по-
рано от 4 часа от освобождаването им.
(7) Когато в оборотния (крайния) пункт на
пътуващия персонал е предоставена стая с ус-
ловия за почивка, престоят до 2 часа (без вре-
мето, определено за предаване, подготовка и
приемане) се счита за работно време, а когато
е над 2 часа—целият престой се счита за почив-
ка; когато в оборотния пункт няма стая с усло-
вия за почивка, целият престой се счита за ра-
ботно време.
Чл. 18. Работодателите утвърждават списъ-
ци по поделения и за длъжности, за които може
да се въвеждат служебни дежурства в празнич-
ни и почивни дни за упражняване на контрол и
съдействие по изпълнение на задачи, свързани
с експлоатационната дейност и безопасността
на движението. Времето на дежурствата се ком-
пенсира с почивка в работни дни не по-късно от
7 дни след деня на дежурството. Дните на де-
журство и почивка се определят с месечен гра-
фик. Всяко дежурство се довежда до знанието
на заинтересованите работници и служители не
по-късно от 24 часа преди началото му.
Раздел III
Отчитане на работното време
Чл. 19. Работното време на работниците и
служителите се регистрира и отчита в специал-
ни образци (лични сметки, присъствени книги,
форми за отчитане на труда).
Чл. 20. (1) Месечната норма работно време
в часове на работниците и служителите при
сумирано изчисляване на работното време се
определя като произведение от броя на работ-
ните дни в съответния месец и нормалната или
намалената продължителност на работното
време през деня.
(2) Работодателите прилагат различни перио-
ди на сумирано изчисляване на работното време:
месечен, дву-, три- и четиримесечен, в зависи-
мост от характера и особеностите на работата.
(3) Отработените часове над нормата за съ-
ответния период на сумирано изчисляване на
работното време са извънреден труд и за тях се
прилага Кодексът на труда, доколкото в колек-
тивния трудов договор не е уговорено друго.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на тази наредба:
1. “Повеска” е работна смяна на пътуващия
персонал, която включва обслужване на влак
или возило на отиване, престой или почивка в
оборотния пункт (ако има такива) и обслужва-
не на влак или возило на връщане към основ-
ния пункт и обхваща времето от началото на
работата в основния пункт до освобождаването
от работа по съответния ред в същия пункт.
2. “Основен пункт” е мястото (гара, депо,
населено място), където се намира седалището
на поделението или звеното, в поименното
щатно разписание на което се числи работни-
кът или служителят, или мястото, където със
заповед е определено работникът или служите-
лят да се явява за започване на повеската.
3. “Оборотен пункт” е мястото (гара, депо,
населено място), където приключва обслужва-
нето на влак или возило на отиване (след тръг-
ване от основния пункт).
4. “Местослужене” за работника и служителя
е основият пункт по смисъла на тази наредба.
Заключителни разпоредби
§ 2. Настоящата наредба се издава на осно-
вание чл. 29, ал. 2 и чл. 115 от Закона за железо-
пътния транспорт (ДВ, бр. 97 от 2000 г.).
§ 3. Всички списъци, предвидени в наредба-
та, се изготвят и утвърждават от работодатели-
те в срок до 1.III.2002 г.
§ 4. Указания по приложението на тази наред-
ба дава изпълнителният директор на Изпълни-
телната агенция “Железопътна администрация”.
§ 5. Наредбата влиза в сила от 1 януари 2002 г.
Министър: Пл. Петров
12