Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 89

Б Р О Й  89
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  89
2.5. Периодичност на еталонирането
Инструментите за измерване на дебита се ета-
лонират не по-рядко от веднъж на всеки 3 месе-
ца или всеки път, когато е извършена промяна в
системата, която е в състояние да повлияе на ета-
лонирането.
2.6. Допълнителни изисквания по отношение
на калибрирането за системите с разреждане на
част от потока
2.6.1. Периодично калибриране
Ако дебитът на газовата проба се определя от
разликата на дебитите, дебитомерът или уредът
за измерване на дебита се калибрира с помощта на
една от следните процедури по такъв начин, че
дебитът GSE в тунела да задоволява изискванията
по отношение на точността, предписани в допъл-
нение 1, т. 2.4.
Дебитомерът, измерващ GDILW, се свързва по-
следователно към дебитомера, измерващ GTOTW.
Разликата между двата дебитомера се калибрира
за най-малко 5 точки на настройване, като стой-
ностите на дебита са разположени равномерно
между най-ниската, използвана по време на изпит-
ването стойност на GDILW, и стойността на GTOTW,
използвана по време на изпитването. Тунелът за
разреждане може да се заобиколи.
Калибрирано устройство за измерване на ма-
совия дебит се свързва последователно към деби-
томера, измерващ GTOTW, и точността се проверя-
ва за използваната по време на изпитването стой-
ност. След това калибрираното устройство за из-
мерване на масовия дебит се свързва последова-
телно към дебитомера, измерващ GDILW, и точност-
та се проверява за най-малко 5 настройки, съот-
ветстващи на съотношения на разреждане от 3 до
50 по отношение на използваната по време на из-
питването стойност на GTOTW.
Свързващата преносна тръба се отделя от из-
пускателната тръба и калибрираното устройство
за измерване на дебита с подходящ мащаб за из-
мерване на GSE се свързва към свързващата пре-
носна тръба. След това GTOTW се настройва на из-
ползваната по време на изпитването стойност и
GDILW последователно се настройва на най-малко
5 стойности, съответстващи на съотношения на
разреждане q между 30 и 50. По избор за калибри-
рането може да бъде монтиран специален път (бай-
пас), чрез който тунелът се заобикаля, но дебитът
на общия въздух и дебитът на разреждащия въз-
дух, преминаващи през съответните метри, се под-
държат както по време на самото изпитване.
Индикаторен газ се пропуска през свързваща-
та преносна тръба. Този индикаторен газ може да
бъде един от компонентите на отработените газо-
ве като CO2 или NOx. След разреждане в тунела
индикаторният газ се измерва при 5 степени на
разреждане между 3 и 50. Точността на дебита на
пробата се определя от степента на разреждане q:
GSE = GTOTW/q.
Точността на анализаторите на отработени
газове се взема под внимание за гарантиране на
точността на GSE.
2.6.2. Проверка на въглеродния поток
Силно се препоръчва извършването на провер-
ка на въглеродния поток с помощта на реални
отработени газове, за да се открият проблемите на
измерване и контрол и за да се провери доброто
функциониране на системата с разреждане на част
от потока. Проверката на въглеродния поток се
извършва най-малко всеки път, когато се монтира
нов двигател и когато се извършва значителна
промяна на изпитвателната камера.
Двигателят трябва да работи при максимално
натоварване на въртящия момент и при максимал-
на честота на въртене или при който и да е друг
стационарен режим, произвеждащ 5 % или повече
СО2. Системата за вземане на проби в част от по-
ток трябва да работи с коефициент на разреждане
от около 15 до 1.
2.6.3. Проверка преди изпитването
Два часа преди изпитването се извършва след-
ната проверка:
Точността на дебитомерите се проверява по
метода, като този, използван за калибрирането,
най-малко за две точки, включително стойности-
те на GDILW, съответстващи на степени на разреж-
дане между 5 и 15 за стойността на GTOTW, изпол-
звана по време на изпитването.
Проверка преди изпитването не е необходима,
при условие че стойностите, регистрирани при
описаната процедура на калибриране, позволяват
да се покаже, че калибрирането на дебитометрите
е стабилно за по-продължителен период от време.
2.6.4. Определяне на времето за преход
Настройките на системата за определяне на
времето за преход са същите като използваните за
измерванията по време на самото изпитване. Вре-
мето за преход се определя по следния метод.
Отделен еталонен дебитомер с диапазон на
измерване, пригоден за дебита в сондата, се мон-
тира последователно на сондата и се свързва с
нея. Времето за преход на този дебитомер тряб-
ва да бъде по-малко от 100 ms за дебитното стъ-
пало, използвано по време на измерване на вре-
мето за отклик, с достатъчно ниско ограничение
на дебита, за да не се повлияят динамичните ха-
рактеристики на системата с разреждане на част
от потока и да отговаря на добрата инженерна
практика.
Дебитът на отработените газове в системата с
разреждане на част от потока (или въздушния де-
бит, ако се изчислява дебитът на отработените
газове) се променя на стъпала, като се започва от
нисък дебит, докато се стигне най-малко 90 % от
пълния обхват. Пусковото устройство на стъпало-
видното изменение трябва да бъде същото като
използваното за започване на предварителния кон-
трол по време на самото изпитване. Импулсът на
стъпаловидното изменение на дебита на отрабо-
тените газове и откликът на дебитомера се регис-
трират при честота най-малко 10 Hz.
На основата на тези данни се определя времето
за преход на системата с разреждане на част от
потока, което представлява времето, изтекло меж-
ду започване на импулса на изменение и момента,
в който откликът на дебитомера достигне 50 %.
Аналогично се определя времето за преход на сиг-
нала GSE на системата с разреждане на част от
потока и сигнала GEXHW на дебитомера на отрабо-
тените газове. Тези сигнали се използват по време
на регресионните проверки, извършвани след вся-
ко изпитване (допълнение 1, т. 2.4).