Държавен вестник, бр. 38, 2003 г., стр. 3

Б Р О Й  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
В становището си министърът на правосъ-
дието твърди, че искането е не само неоснова-
телно, но е и недопустимо. Първо е поставен
въпросът, доколко Пленумът на ВКС, а не общо
събрание на съответна колегия на ВКС е опра-
вомощен да сезира КС на основание чл. 150, ал. 1
от Конституцията. Твърди се, че искането не е
подписано от всички съдии на ВКС, участвали
при приемането му.
Според министъра на правосъдието избра-
ният от МС подход в НС да се внесат два вари-
анта на бюджета на съдебната власт—изготве-
ният от ВСС и този на МС, е изцяло съобразен
с нормативно установената процедура. Опреде-
лената за ВКС сума по чл. 2, ал. 2, т. 2 ЗДБРБ за
2003 г. е в резултат на преценка на НС в рамки-
те на средствата, с които държавата разполага.
В случая не е налице отказ на НС да гласува
средства за издръжка на уредена с Конституция
институция, а преценка на НС в рамките на
бюджетните му правомощия.
Висшият съдебен съвет поддържа искането
за установяване противоконституционността на
чл. 2, ал. 2, т. 2 ЗДБРБ за 2003 г. Посочени са
сумите за разходите на ВКС по бюджетите през
последните две години.
В 5 пункта са дадени минимално необходи-
мите суми за функциониране на ВКС за 2003 г.
Общият им размер е близо до предвидения от
МС, внесен от него в НС и приет на първо чете-
не. При второ четене на проекта на ЗДБРБ за
2003 г. сумата на бюджетните разходи на ВКС е
намалена с 5 млн. лв. Остава два пъти  по-мал-
ка в сравнение с 2002 г.
Висшият съдебен съвет счита ЗДБРБ за
2003 г. за противоконституционен в оспорената
му разпоредба и по отношение на процедурата
по изготвянето, внасянето и приемането му.
С допълнително писмо ВСС информира КС
за проблемите по бюджета на съдебната власт
за 2003 г. като цяло.
В становището на Върховния администра-
тивен съд се поддържа предявеното искане
като основателно. Посочено е, че е нарушена
процедурата по изготвяне и приемане на
ЗДБРБ за 2003 г. в частта за бюджета на съ-
дебната власт.  Върховният административен
съд счита, че в атакуваната му част същият
закон противоречи и на целите на конститу-
ционните разпоредби, регламентиращи неза-
висимостта на съдебната власт и самостоя-
телността на нейния бюджет с оглед обезпе-
чаване осъществяването на конституционно
установените є правомощия.
Не са постъпили становища от главния про-
курор и от Националната следствена служба.
Върховният касационен съд представи ста-
новище в подкрепа на искането, както и писме-
ни доказателства във връзка с изпратения от
Сметната палата доклад за резултатите от из-
вършения одит на бюджетната сметка и управ-
лението на имуществото на ВКС за периода
2000—2002 г. и възникналите различни оценки
дали са допуснати нарушения на Закона за об-
ществените поръчки (ЗОП).
Конституционният съд след преценка на
доводите, изтъкнати в искането и в станови-
щата на страните, както и на представените
по делото писмени доказателства, приема
следното:
I. По допустимостта на искането
Съображенията на министъра на правосъ-
дието за недопустимост на искането са неосно-
вателни. Въпросите относно допустимостта на
искането се решават в първата фаза на раз-
глеждане на конституционно дело. Това е на-
правено с определение от 6.II.2003 г. Изпълне-
но е изискването на чл. 19, ал. 1 ЗКС и първата
фаза е приключила.
Съдът е сезиран от висшия орган на ВКС, с
което е спазен чл. 150, ал. 1 на Конституцията.
Това следва и от принципа на по-силното осно-
вание, а именно, че Пленумът на ВКС може да
извърши това, което може да стори общото
събрание на съответна колегия на ВКС. Към
искането е приложено решение № 1 от 14.I.2003 г.
на Пленума на ВКС да бъде сезиран КС с из-
рично посочване на исканията, по които се прави
сезирането. Решението е подписано от присъс-
твали 59 върховни съдии, с което е изразена
личната им воля в подкрепа на съдържанието
на искането. Приложен е и протокол на Плену-
ма на ВКС от същата дата, от който се устано-
вява, че са присъствали 60 от общо 67 съдии. В
гласуването не е участвал един съдия. Налице е
бил необходимият кворум и мнозинство при
вземане на решението.
II. По спазване на конституционното изис-
кване бюджетът да осигурява нормалното функ-
циониране на конституционно предвидените
институции в държавата и конкретно ВКС
Бюджетът на държавата трябва да осигу-
рява средства за функциониране на установе-
ните в Конституцията държавни институции,
в т. ч. и на органите на съдебната власт, като
се държи сметка за разделението на властите
и правомощията им—чл. 117, ал. 2 и 3 на Кон-
ституцията, тълкуван с решение №  17 от 1995 г.
по к.д. № 13 от 1995 г. Действително в същото
решение КС е имал конкретен случай на не-
предвиждане, т. е. липса въобще на бюджет-
ни средства за издръжка на такъв орган. Ос-
новната идея обаче, върху която е изградено
решението, е, че държавният бюджет трябва
да осигурява средства за функциониране на
установените с Конституцията държавни ин-
ституции. Тази конституционна повеля няма
да е изпълнена както в случаите, когато въоб-
ще не са осигурени средства, така и когато
поради недостатъчност на одобрените сред-
ства тези органи не ще могат да  функционират
през част от бюджетната година. За тази част