Държавен вестник, бр. 29, 2000 г., стр. 39

Б Р О Й 29
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3 9
съхраняват материални ценности, парични сред-
ства и документи, свързани с дейността на кон-
тролираните обекти; спрени, паркирани или в
престой превозни средства, а така също в съ-
действие с други органи да спират и проверяват
такива средства.
Искането е съединено с това по чл. 106 ДПК и
се поддържа от главния прокурор, БТПП и БСК.
Съдът приема, че казаното относно кон-
ституционността на чл. 106 ДПК (където впро-
чем подателите на искането отнасят и своите
аргументи по оспорените разпоредби) важи и
тук. Правомощията на органите за специали-
зиран контрол по оспорените разпоредби не
могат да се разглеждат извън общия принцип,
установен в чл. 106 ДПК—спазване на реда,
предвиден в НПК.
Ето защо искането в тази му част следва да
бъде отхвърлено.
По § 3 от преходните и заключителните
разпоредби (ПЗР) в частта, с която се създа-
ват в Закона за събиране на държавните взема-
ния (ЗСДВ) чл. 85, ал. 1, т. 2 и 3 относно израза
“или определени със закон частни държавни взе-
мания, чиeто принудително събиране се извър-
шва по реда за публичните вземания” и чл. 87,
ал. 3 и 4 от същия закон
С оспорените разпоредби в чл. 85 ЗСДВ се
предоставят на Агенцията за събиране на дър-
жавни вземания правомощия да установява и
събира определени със закон частни държавни
вземания, “чието принудително събиране се
извършва по реда за публичните вземания”,
както и да представлява държавата в производ-
ството по несъстоятелност за такива вземания.
Съответно в чл. 87, ал. 3 и 4 от същия закон се
предвижда принудителното събиране и обезпе-
чаване на частни държавни вземания, посоче-
ни в алинея първа, а така също и обжалването
на актовете и действията на длъжностните лица
по събирането и обезпечаването на тези взема-
ния да се извършват по реда на ДПК.
Според подателите на искането тези разпо-
редби противоречат на “принципа за равнопос-
тавеност на различните форми на частна собс-
твеност, установен в чл. 17 от Конституцията”.
Искането се поддържа от БТПП и БСК.
Искането е основателно. Съображенията за
уважаването му са изложени в решението по
чл. 14, ал. 2 ДПК. Премахването със закон на
различието между публична и частна собстве-
ност е конституционно недопустимо. Ето защо
оспорените разпоредби следва да бъдат обяве-
ни за противоконституционни.
По § 16, т. 3 ПЗР
Според оспорената разпоредба при откри-
ване на производство по несъстоятелност не се
спират започналите вече изпълнителни произ-
водства срещу имущество, върху което са нало-
жени обезпечения или са започнали изпълни-
телни действия по ДПК.
Подателите на искането поддържат, че с тази
норма “се урежда привилегирован режим за
реализиране на публичните вземания в сравне-
ние с частните такива...”.
Искането се поддържа частично от Народ-
ното събрание, министъра на финансите, ми-
нистъра на правосъдието (в частта относно за-
почнали изпълнителни действия по ДПК) и
изцяло от БСК.
Искането е неоснователно. Съображенията
за отхвърлянето му са изложени подробно в
решението по чл. 157—160 ДПК, поради което
не е необходимо да бъдат възпроизвеждани тук.
Конституционният съд на основание чл. 149,
ал. 1, т. 2 от Конституцията
Р Е Ш И :
1. Обявява за противоконституционни след-
ните разпоредби от Данъчния процесуален ко-
декс (ДВ, бр. 103 от 1999 г.):
—чл. 8;
—чл. 14, ал. 2 относно израза “освен в случа-
ите, когато изрично със закон е предвидено те
да се събират по реда на този кодекс”;
—чл. 45, ал. 5;
—чл. 157, ал. 2 и 5 относно израза “и прирав-
нените към публичните”;
—чл. 186, ал. 6 относно израза “и тези част-
ни държавни..., чието принудително събиране
се извършва по реда на публичните”;
—§ 3 от преходните и заключителните раз-
поредби (ПЗР) в частта, с която се създават в
Закона за събиране на държавните вземания
(ЗСДВ) съответно чл. 85, ал. 1, т. 2 и 3 относ-
но израза “или определени със закон частни
държавни вземания, чието принудително съ-
биране се извършва по реда за публичните” и
чл. 87, ал. 3 и 4.
2. Отхвърля искането в останалата му част.
Решението е подписано с особено мнение от
съдията Цанко Хаджистойчев по чл. 14, ал. 2
относно израза “освен в случаите, когато из-
рично със закон е предвидено те да се събират
по реда на този кодекс”; чл. 157, ал. 2 и 5 относ-
но израза “и приравнените към публичните”;
чл. 186, ал. 6 относно израза “и тези частни
държавни..., чието принудително събиране се
извършва по реда на публичните”; § 3 от пре-
ходните и заключителните разпоредби (ПЗР) в
частта, с която се създават в Закона за събира-
не на държавните вземания (ЗСДВ) съответно
чл. 85, ал. 1, т. 2 и 3 относно израза “или опре-
делени със закон частни държавни вземания,
чието принудително събиране се извършва по
реда за публичните” и чл. 87, ал. 3 и 4 и съдиите
Димитър Гочев, Стефанка Стоянова, Тодор
Тодоров и Александър Арабаджиев по чл. 71` и
чл. 118, ал. 2 относно израза “в размер на глав-
ницата и лихвите”.
Председател: Живко Сталев
17496