Държавен вестник, бр. 21, 2007 г., стр. 49

Б Р О Й  21
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  49
чат прасетата, ваксинирани с маркерна ваксина,
създаваща антитела само срещу Е2 гликопротеи-
на на КЧС, от прасета, заразени с полевия (дивия)
тип на КЧС вируса. Този тест е създаден за откри-
ване на антитела срещу гликопротеина Erns на КЧС
вируса. Този тест се основава на принципа, че не-
заразените прасета, ваксинирани с маркерна вак-
сина, произвеждат антитела само срещу Е2 гли-
копротеина на КЧС вируса, докато животните,
заразени с полеви вирус, реагират и произвеждат
антитела още и срещу други вирусни антигени. Този
разграничителен тест е чувствителен и специфи-
чен (1). Независимо от това обаче реагират като
Erns-позитивни и прасетата, заразени с пестивиру-
си, различни от вируса на КЧС (като напр. вируси-
те на вирусната диария по говедата и на Бордеро-
вата болест). Нещо повече, чувствителността на
теста не е идеална, тъй като някои маркерно вак-
синирани и след това заразени животни биха мог-
ли да не реагират като Erns-позитивни. Наличните
понастоящем данни дават основание да се предпо-
лага, че не би могло разграничителният тест да
бъде използван като надеждно средство за изслед-
ване на диви прасета.
2. Разграничителният тест е течно фазен, бло-
киращ, ензимно свързана имунна тестова проба
(имуноесе). Подлежащите на изследване проби се
инкубират върху микротитърни плаки, които са
предварително покрити с моноклонални, анти-Erns
антитела, съвместно с определено количество от
Erns антиген. Всяко антитяло, което е специфично
за Erns, се свързва с определено количество от Erns
в разтвора, като се формира комплекс от антиген/
антитяло, който не реагира с анти-Erns антителата
върху микротитърната плака. След като плаките
бъдат измити, за да се отстрани несвързаният
материал, се добавя пероксидазно етикетиран анти-
Erns конюгат, който се свързва с Erns антигена, свър-
зан в комплекс с антитялото от покритието на
повърхността на микротитърната плака. Чрез из-
миване се отстранява несвързаният конюгат и се
добавя съдържащ хромоген субстрат (основа). Сте-
пента на проявяващия се цвят е обратно пропор-
ционална на количеството на антитела, специфич-
ни за Erns съдържанието на пробата. Ако пробата
не съдържа антитела (отрицателна проба), голяма
част от определеното количество от добавения Erns
антиген може да се свърже с анти-Erns антителата
от повърхността на плаката, като се наблюдава
силно изразена цветна реакция. Резултатът се по-
лучава, като се сравнява оптическата плътност
(OD) в ямките, съдържащи тестови проби, с тази
от ямките, съдържащи отрицателните и положи-
телните контроли.
Б. Ръководни насоки за използването на разгра-
ничителен тест в контекста на извънредна вак-
синация с маркерна ваксина в свиневъдни обекти
по реда на чл. 32.
Разграничителният тест е разработен за уста-
новяване на наличие или отсъствие на циркулация
на КЧС вируса в популация от прасета, ваксинира-
ни с маркерна ваксина. Наличните понастоящем
данни дават основание да се предполага, че същи-
ят би могъл успешно да се използва за тази цел на
база цяло стадо, но същият не позволява да се из-
ключи възможността някои отделни прасета да са
заразени с КЧС вирус. По-конкретно специфич-
ността на разграничителния тест би могла да се
окаже недостатъчна за надеждното разграничава-
не на прасета, ваксинирани с маркерна ваксина, от
заразени прасета в случай на ваксиниране на въз-
растните животни. В случай на пораждащи съмне-
ния резултати обаче въпросните прасета трябва да
бъдат заклани или умъртвени по хуманен начин и
техните органи да бъдат тествани за наличие на
КЧС вирус. Изолирането на вирус и PCR са най-
подходящите изследвания за тази цел. Тези аспек-
ти би трябвало да се отчетат в най-пълна степен,
когато се планира стратегия за извънредна (спеш-
на) ваксинация с маркерна ваксина, както и за пос-
ледващото интерпретиране на резултатите от над-
зора над КЧС вируса, провеждан върху маркерно
ваксинирана популация. Процедурата за вземане
на проби от и изследване на ваксинирана попула-
ция от прасета, която следва да предхожда вдига-
нето на ограниченията, наложени във ваксиниран
район в съответствие с чл. 32, би трябвало да зави-
си от възрастта на ваксинираните прасета, тяхна-
та категория (по предназначение)(угояване/клане,
разплод), както и от желаното равнище на без-
опасност, гарантираща отсъствието на вирусна цир-
кулация сред съответната популация. Оттук след-
ва и необходимостта подробното описание на про-
цедурата за вземане на такива проби и за тях-
ното изследване да бъде формулирано в плана за
извънредно ваксиниране, който трябва да се пред-
стави на Европейската комисия за одобрение на
основание на разпоредбата на чл. 32, ал. 3 и 4.
Г л а в а  I X
МИНИМАЛНИ УСЛОВИЯ ЗА БЕЗОПАСНОСТ
ЗА ЛАБОРАТОРИЯТА ЗА КЛАСИЧЕСКА ЧУМА
ПО СВИНЕТЕ
1. Минималните изисквания, посочени в табл. 1,
се спазват от лабораторията, която манипулира с
вируса на класическата чума по свинете, дори и в
малки количества по критериите на изследвания-
та за изолация и неутрализиране на вируса. Пост-
морталните обследвания, приготвянето на тъкан-
ни срезове за имунофлуоресцентно изследване и
серологичните изследвания с инактивиран анти-
ген могат да се извършват при по-ниско ниво на
сигурност, при условие че се спазват основните
хигиенни норми и след манипулациите се извър-
ши дезинфекция и тъканите и серумът се елими-
нират при безопасни условия.
2. Допълнителните условия, описани в табл. 1,
се съблюдават от лабораторията, използваща про-
цедури с намножаване на вируса.
3. Изискванията, включени в табл. 2, са задъл-
жителни за всяка лаборатория, която извършва
опити върху животни с вируса на класическата чума
по свинете.
4. Всички изолати на вируса на класическата
чума по свинете се съхраняват на безопасно място
в замразено или лиофилизирано състояние. Пре-
поръчва се хладилниците и фризерите да се изпол-
зват само за вируса на класическата чума по сви-
нете и материали, използвани за диагностика на
това заболяване. Всяка ампула трябва да има ясен
етикет. В стриктна документация се описват на-
личните количества от вируса в лабораторията,