Държавен вестник, бр. 37, 2006 г., стр. 79

Б Р О Й  37
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  79
(2) Министерството на образованието и на-
уката предоставя на лицето, което иска приз-
наване, да избира между стаж за приспособя-
ване или изпит за признаване на правоспо-
собност.
(3) Стажът за приспособяване или изпитът
за признаване на правоспособност се изискват,
когато образованието на лицето, което иска
признаване, обхваща теоретични и/или практи-
чески области, които съществено се различа-
ват от изискванията по чл. 7.
(4) Министерството на образованието и на-
уката преценява дали знанията и уменията,
придобити от лицето, което иска признаване на
правоспособност, в процеса на неговия профе-
сионален стаж, не покриват частично или на-
пълно различията по ал. 3.
(5) Стажът за приспособяване подлежи на
оценка и не може да бъде с продължителност,
по-голяма от две години, а в случаите, когато
лицето, което иска признаване, не притежава
диплома за завършено професионално обра-
зование—с продължителност не по-голяма от
3 години.
(6) Стажът за приспособяване и изпитът за
признаване на правоспособност се провеждат в
обучаваща институция по чл. 5.
Чл. 21. (1) Министърът на образованието и
науката се произнася с мотивирано решение в
срок до 4 месеца от датата на подаване на мол-
бата и всички други изискуеми документи от
лицето, което иска признаване.
(2) Въз основа на решението по ал. 1 на ли-
цето се издава удостоверение за признаване на
правоспособност по образец (приложение № 2).
Удостоверенията може да се издават от длъж-
ностно лице, упълномощено от министъра на
образованието и науката.
(3) Признаването на правоспособността по
ал. 1 дава право на лицето, което я е придобило
в държава—членка на ЕС, на ЕИП, или в Швей-
цария, да работи с електрокари и мотокари в
предприятията в Република България.
(4) Отказът за признаване на правоспособ-
ност за работа с електрокари и мотокари в пред-
приятията подлежи на обжалване по реда на
Закона за Върховния административен съд.
Раздел IV
Контрол върху обучението и издаването на
свидетелство за правоспособност за работа с
електрокари и мотокари в предприятията
Чл. 22. Контролът на професионалното обу-
чение и издаването на документи за придоби-
ване на правоспособност за работа с електро-
кари и мотокари в предприятията се осъщес-
твява от:
1. Министерството на образованието и нау-
ката—за професионални училища, професио-
нални гимназии, професионални колежи;
2. Националната агенция за професионално
образование и обучение—за лицензираните
центрове за професионално обучение.
Преходни и заключителни разпоредби
§ 1. Наредбата се издава на основание чл. 38,
ал. 5 и 6 от Закона за професионалното образо-
вание и обучение и отменя Наредба № 6 за пра-
воспособността на водачите на електрокари и
мотокари във вътрешния транспорт на пред-
приятията (ДВ, бр. 41 от 1982 г.).
§ 2. Свидетелства за правоспособност, изда-
дени на основание Наредба № 6 от 1982 г. за
правоспособността на водачите на мотокари и
електрокари във вътрешния транспорт на пред-
приятията (ДВ, бр. 41 от 1982 г.), дават на при-
тежателите им същите права за работа с елек-
трокари и мотокари в предприятията както на
лицата, придобили правоспособност при усло-
вията и по реда на тази наредба.
§ 3. Лицата, започнали обучение за придо-
биване на правоспособност за работа с елект-
рокари и мотокари в предприятията до влизане
в сила на наредбата, завършват обучението си
и им се издава свидетелство за правоспособ-
ност в съответствие с изискванията на Наредба
№ 6 от 1982 г. за правоспособността на водачи-
те на електрокари и мотокари във вътрешния
транспорт на предприятията.
§ 4. Раздел IV влиза в сила от датата на вли-
зане в сила на Договора за присъединяването
на Република България към ЕС.
Министър: Д. Вълчев
Приложение № 1
към чл. 7, ал. 3, т. 3
Класификация на електрокарите и мотокарите
I група—платформени и/или нископовдигачи
Платформени—с кормилно или лостово управ-
ление и седящ водач;
Влекачи—с кормилно управление и седящ во-
дач или ръчноводими с придружаващ водач;
Нископовдигачи—с кормилно или лостово уп-
равление, със седящ или стоящ водач или ръчно-
водими с придружаващ водач.
II група—универсални и/или специализирани
високоповдигачи
Универсални—три- и четириопорни с кормил-
но управление и седящ водач или ръчноводими с
придружаващ водач;
Специализирани—с товар между опорите с кор-
милно управление и издигане на водача или ръч-
новодими с придружаващ водач:
—с надлъжно или напречно изнасяне на товара
с кормилно управление и седящ водач;
—със завъртане на товара с кормилно управле-
ние и седящ водач и др.
III група—високоповдигачи с товароподем-
ност над 10 t
Мотокари-високоповдигачи—с кормилно уп-
равление и седящ водач.