Държавен вестник, бр. 22, 2003 г., стр. 32

С Т Р .  32
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
СПОРАЗУМЕНИЕ
за изменение и допълнение на Спогодбата
между правителството на Република Бълга-
рия и правителството на Федерална републи-
ка Германия относно заетостта на работници
от български предприятия за изпълнение на
договори за работа, сключено чрез размяна на
ноти на 24 март 1994 г.
(Одобрено с Решение № 280 на Министерския
съвет от 17 юли 1992 г. В сила от 28 март 1994 г.)
1. Член 1 се допълва от следната алинея 3:
“Член 1, ал. 3: Тази спогодба не важи за ра-
ботници от специалности в областта на огне-
упорните изолации и строителството на комини.”
2. Член 3, ал. 1, второ изречение претърпява
следната редакция:
“Член 3, ал. 1, второ изречение: При разпре-
делението се имат предвид тези предприятия,
които въз основа на своята организация на ра-
бота, както и на своето техническо оборудване
и кадрови състав—особено професионалната
квалификация на своите специалисти и ръко-
водни кадри—са в състояние самостоятелно да
изпълнят договора за работа.”
3. Член 10 претърпява следната редакция:
“Член 10: Българското предприятие няма пра-
во комерсиално да предоставя свои работници по
договор за работа на трети лица за извършване на
работа. В случай че това все пак бъде извършено,
съответното българско предприятие се изключ-
ва от разпределението съгласно чл. 3, ал. 1. На
това предприятие повече не се издава разреше-
ние за работа на негови работници. По същия
начин ще се постъпва в случай, че българските
предприятия назначават повече работници, от-
колкото им е разрешено съгласно чл. 3, ал. 1, или
ако дават работа на работници, които не прите-
жават разрешително за работа или разрешение
за престой, ако не заплащат на работниците пред-
видената в германски тарифни договори за съот-
ветните дейности заплата (чл. 5, ал. 1).
Българската служба, която извършва разпре-
делението на работната сила, и компетентната за
разрешаването на договорите за работа служба
при Федералната служба по труда ще запознават
българските предприятия преди започване анга-
жирането на работниците с валидните правни
разпоредби чрез писмена инструкция. Получава-
нето на инструкцията трябва да се потвърждава
от българското предприятие в писмена форма.”
СПОГОДБА
между правителството на Република Бълга-
рия и правителството на Федерална репуб-
лика Германия относно заетост на работници
за разширяване на техните професионални
и езикови познания
(Спогодба за чуждестранни работници)
(Утвърдена с Решение № 108 на Министерския
съвет от 20 март 1992 г. В сила от 8 април 1992 г.)
Правителството на Република България и
правителството на Федерална република Гер-
мания
се споразумяха, както следва:
Член 1
(1) Тази спогодба се прилага спрямо българи
и германци с местожителство в обхвата на дейс-
твие на тази спогодба, които желаят да извърш-
ват работа като чуждестранни работници.
(2) Компетентните служби за осъществява-
не на тази спогодба са:
а) от българска страна:
Националната борса по труда със седалище
София;
б) от германска страна:
Федерална администрация по труда (Цент-
рална служба за трудово посредничество във
Франкфурт на Майн).
Член 2
(1) Чуждестранни работници са работници,
които:
а) имат завършено професионално образо-
вание;
б) за усъвършенстване на своите професио-
нални и езикови познания временно извършват
работа;
в) при започване на работа не са по-млади от
18 и не са по-възрастни от 35 години.
(2) Заетостта като чуждестранни работници
продължава по правило една година, като може
обаче да бъде продължена до общо 18 месеца.
(3) Ако предсрочно се прекрати трудово
правоотношение, компетентната служба на
приемащата страна ще се постарае да посред-
ничи на чуждестранния работник за друго, рав-
ностойно трудово правоотношение.
Член 3
(1) На чуждестранните работници, съобраз-
но вътрешнодържавните предписания за влиза-
нето и престоя на чужденци, се издават необхо-
димите разрешения, които да им дават възмож-
ност да живеят и работят в приемащата страна
за продължителността на тяхната заетост.
(2) Необходимата входна виза трябва да бъде
поискана с молба от чуждестранния работник в
компетентното задгранично представителство
на приемащата страна преди отпътуването.
(3) Необходимото за работата разрешение
се издава независимо от състоянието и разви-
тието на трудовия пазар.
Член 4
Заплащането и другите условия на труда се
определят според тарифните договори, тру-
дово-правните, както и социалноосигурител-
ните правни разпореждания на приемащата
страна.
Член 5
(1) Броят на чуждестранните работници,
който може да бъде допуснат от всяка страна,
се определя на 1000 годишно.
(2) Промяна на това максимално число може
да се договори между договарящите се страни
чрез размяна на ноти.
(3) В случай че максималният брой не бъде
достигнат, незаетите места не се прехвърлят за
следващата година. Удължаването на продъл-
жителността на трудовото правоотношение
съгласно чл. 2 не се счита за ново допускане.