Държавен вестник, бр. 97, 2000 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  97
Емисионни норми за перхлоретилен (PER)1
CAS № 127-18-4 2
Вид  промишлено
Вид средна
Емисионни норми
Забележка
предприятие
стойност
маса 3
концентрация в
отпадъчните води 4
(а) Производство на трихлорети- средномесечна
2,5 g на тон
0,5 mg/dm3
лен (TRI) и перхлоретилен (PER)
среднодневна
5 g на тон
1,0 mg/dm3
(б) Производство на
средномесечна
2,5 g на тон
1,25 mg/dm3
тетрахлорметан (TETRA)
среднодневна
5 g на тон
2,5 mg/dm3
и перхлоретилен (PER)
(в) Използване на PER за
средномесечна
—
0,1 mg/dm3
почистване на метали5
среднодневна
—
0,2 mg/dm3
1 Предприятията, които използват PER като разтворител за химическо чистене, за премахване на онечиствания
от масла или миризми и за почистване на метали и когато емисията с отпадъчните води не надхвърля 30 kg за година
се включват в програмите по чл. 9, ал. 1.
2 Номер по CAS (Chemical Abstract Service).
3 Емисионните норми по “а” и “б” се отнасят за общия TRI+PER производствен капацитет или за общия TETRA+PER
производствен капацитет.
4 Тези концентрации се отнасят за следните обеми вода, необходими за съответните технологични процеси:
 —по “а” 5 m3/t TRI+PER производство;
 —по “б” 2 m3/t TETRA+PER производство.
5 Нормите се отнасят за предприятия, чиято емисия с отпадъчните води надвишава 30 kg за година.
Опростена процедура за мониторинг може да се прилага, ако емисията на PER с отпадъчните води не надвишава
30 kg за година.
Сравнителен метод за определяне съдържанието на PER в отпадъчните води е газова хроматография с електрон-
захващащ детектор след екстракция с подходящ разтворител.
Границата на определянето на метода е 10 µg/dm3.
Tочността и прецизността на метода трябва да бъдат ± 50 % при концентрация два пъти по-голяма от границата
на определянето.
Дебитът на отпадъчните води се измерва с точност ± 20 %.
Емисионни норми за трихлорбензен (ТСВ)1,2
Вид  промишлено
Вид средна
Емисионни норми
Забележка
предприятие
стойност
маса 3
концентрация в
отпадъчните води 4
(а) Производство на ТСВ чрез
средномесечна
10 g на тон
1,0 mg/dm3
дехидрохлориране на хексахлор-
среднодневна
20 g на тон
2,0 mg/dm3
циклохексан (НСН) и/или
обработване на ТСВ
(б) Производство и/или обра-
средномесечна
0,5 g на тон
0,05 mg/dm3
ботване на хлорбензен чрез
среднодневна
1 g на тон
0,1 mg/dm3
хлориране на бензeн
1 Предприятията, които използват ТСВ като разтворител или като добавка в процесите на боядисване в текстил-
ната промишленост или като компонент на маслата, използвани в трансформаторите, се включват в програмите по
чл. 9, ал. 1.
2 ТСВ може да се среща под формата на един от следните изомери:
—1, 2, 3-ТСВ—CAS № 87/61-6;
—1, 2, 4-ТСВ—CAS № 120-82-1;
—1, 3, 5-ТСВ—CAS № 180-70-3.
Техническият ТСВ е смес на тези три изомера с преобладаващо участие на 1,2,4-ТСВ и може също да съдържа
малки количества ди- и тетрахлорбензен. Емисионните норми се прилагат за общото количество ТСВ (сумата от
трите изомера).
3 Емисионните норми за ТСВ (сумата от трите изомера) се отнасят:
 —по “а” за общия производствен капацитет за ТСВ;
 —по “б” за общия производствен капацитет или за общия капацитет за обработване на моно- и дихлорбензен.
4 Тези концентрации се отнасят за следните обеми вода, необходими за съответните технологични процеси:
 —по “а” 10 м 3/тон произведен или обработен ТСВ;
 —по “б” 10 м3/тон произведен или обработен моно- и дихлорбензен.
Сравнителен метод за определяне съдържанието на ТСВ в отпадъчните води е газова хроматография с електрон-
захващащ детектор след екстракция с подходящ разтворител.
Границата на определянето на метода за всеки един от изомерите поотделно е 1 µg/dm3.
Tочността и прецизността на метода трябва да бъдат ± 50 % при концентрация два пъти по-голяма от границата
на определянето.
Дебитът на отпадъчните води се измерва с точност ± 20 %.