Държавен вестник, бр. 92, 2003 г., стр. 32

С Т Р .  32
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  92
дат предоставени на офицерите за връзка в
помещенията на Европол. Разходите за телеко-
муникации се поемат от Република България.
3. Архивите на офицера за връзка са непри-
косновени по отношение на какъвто и да било
достъп от страна на служителите на Европол.
Тези архиви включват всички дела, кореспон-
денция, документи, ръкописи, компютърна до-
кументация, снимки, филми и записи, които
принадлежат или се пазят от офицера за връзка.
4. Република България гарантира, че нейни-
те офицери за връзка имат бърз и при техничес-
ка възможност пряк достъп до националните
бази данни, необходим за изпълнението на за-
дачите им по време на работата им в Европол.
Член 15
Офицери за връзка от Европол в Република
България
1. Ако е необходимо за по-нататъшното раз-
ширяване на сътрудничеството по смисъла на
това споразумение, договарящите страни се
съгласяват, че (един или повече) офицер(и) за
връзка от Европол могат да бъдат изпратени в
националното звено за контакт. Задачите, пра-
вата и задълженията на офицерите за връзка от
Европол, както и други въпроси по тяхното
изпращане и необходимите разходи се опреде-
лят в отделно споразумение.
2. Националното звено за контакт, където
ще бъде изпратен офицер за връзка от Европол,
осигурява на свои разноски цялото необходимо
оборудване, като работно място и телекомуни-
кационно оборудване, които да бъдат предос-
тавени на офицерите за връзка в помещенията
на националното звено за контакт. Разходите
за телекомуникации се поемат от Европол.
3. На територията на Република България
офицерът за връзка от Европол се ползва със
същите привилегии и имунитети като тези, пре-
доставени на българския офицер за връзка в
Европол.
Член 16
Отговорност
1. В съответствие с националното си законо-
дателство Република България отговаря за всич-
ки вреди, причинени на дадено лице в резултат
на правни или фактически грешки в информа-
цията, предоставена в рамките на информаци-
онния обмен с Европол. Република България
не може да се позовава на факта, че Европол е
предал неточни данни, за да избегне отговор-
ност по силата на националното си законода-
телство спрямо увредената страна.
2. Ако тези правни или фактически грешки
са възникнали в резултат на погрешно предаде-
ни данни или неспазване на задълженията на
Европол или на държава—членка на Европей-
ския съюз, или на друга държава или орган,
Европол се задължава да възстанови при поиск-
ване сумите, заплатени като обезщетения в
съответствие с ал. 1, освен ако данните са били
използвани в нарушение на това споразумение.
3. В случаите, в които Европол дължи въз-
становяване на страните—членки на Европей-
ския съюз, или на друга държава или орган на
суми, дължими като обезщетение за вреди, на-
несени на увредена страна, които са възникна-
ли поради неспазване от Република България
на задълженията є по това споразумение, Ре-
публика България се задължава при поисква-
не да възстанови сумите, платени от Европол
на държава членка или на друга държава или
орган за възстановяване на платеното като
обезщетение.
4. Договарящите страни не претендират вза-
имно заплащането на обезщетения за вреди по
ал. 2 и 3 в случаите, в които обезщетението е
било изплатено като наказателна мярка, в уве-
личен размер или за вреди, които не подлежат
на обезщетяване.
Член 17
Разрешаване на спорове
1. Всички спорове между договарящите стра-
ни относно тълкуването или прилагането на това
споразумение, както и всички въпроси, свърза-
ни с взаимоотношенията между договарящите
страни, които не са разрешени в дух на приятел-
ство, се отнасят за окончателно решаване до
арбитраж от трима арбитри по искане на която
и да е от договарящите страни. Всяка договаря-
ща страна назначава по един арбитър. Третият,
който е председател на арбитража, се избира от
първите двама арбитри.
2. Ако една от договарящите страни не опре-
дели арбитър в рамките на два месеца от отпра-
вянето на искане от другата договаряща стра-
на, последната може да поиска арбитърът да
бъде определен от председателя, а в негово
отсъствие—от заместник-председателя на Меж-
дународния съд.
3. Ако първите двама арбитри не постигнат
съгласие за третия арбитър в рамките на два
месеца от тяхното определяне, всяка от догова-
рящите страни може да поиска третият арби-
тър да бъде определен от председателя, а в не-
гово отсъствие—от заместник-председателя на
Международния съд.
4. Ако страните не договорят друго, арбит-
ражът определя своята процедура.
5. Арбитражът взема решения с мнозинство
от гласовете. В случай на равенство на гласове-
те председателят има решаващ глас. Решение-
то е окончателно и обвързващо за спорещите
договарящи страни.
6. Всяка договаряща страна си запазва пра-
вото да преустанови изпълнението на задъл-
женията си по това споразумение, когато се
прилага или може да бъде приложена проце-
дурата по този член съгласно ал. 1, както и
във всеки друг случай, когато едната догова-
ряща страни счита, че задълженията на дру-
гата договаряща страна по това споразуме-
ние са били нарушени.