Държавен вестник, бр. 13, 2008 г., стр. 25

Б Р О Й  13
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
4. изготвяне на програма за подготовка на
бъдещите родители за тяхната роля, осигурява-
не на цялостна подготовка за раждането и съве-
ти по въпросите на хигиената и храненето;
5. подпомагане на родилката по време на
раждането и вътреутробно наблюдение на пло-
да чрез съответните клинични и технически
средства;
6. извършване на нормално израждане, ко-
гато се касае за главично предлежание, вклю-
чително на епизиотомия—при необходимост, а
при спешен случай—провеждане на раждане със
седалищно предлежание;
7. откриване при майката или детето на приз-
наци за аномалии, които изискват лекарска на-
меса и оказване помощ на лекаря в случай на
интервенция; предприемане на налагащи се спеш-
ни мерки в отсъствие на лекаря, по-специално
мануално изваждане на плацентата, последвана
евентуално от мануален маточен преглед;
8. преглед на новороденото и полагане на
грижи за него; предприемане на всякакви ини-
циативи, които се налагат в случай на необхо-
димост и извършване, при нужда, на незабавна
реанимация;
9. полагане на грижи за родилката, наблю-
дение на майката по време на следродилния
период и даване на всякакви полезни съвети за
отглеждане на новороденото при най-добри
условия;
10. провеждане на назначено от лекар ле-
чение;
11. изготвяне на необходимите писмени док-
лади.
(2) Дейностите по ал. 1 се упражняват по
назначение или самостоятелно при спазване на
изискванията, определени по реда на чл. 7 от
Закона за съсловните организации на медицин-
ските сестри, акушерките и асоциираните ме-
дицински специалисти.
Чл. 61. (1) В случаите, в които доказателст-
вата за професионална квалификация на граж-
дани на държави членки по професията “аку-
шерка” отговарят на минималните квалифика-
ционни изисквания на този закон, но не са приз-
нати по реда на чл. 59, те се признават, ако са
придружени със свидетелства за професиона-
лен опит по чл. 59, ал. 1, т. 1.
(2) Доказателства по ал. 1 се признават и
когато са издадени преди датата, посочена в
списъка по чл. 6, ал. 1, т. 9, буква “б”, ако са
придружени със свидетелство за действително
и законосъобразно упражняване на съответни-
те дейности в продължение на не по-малко от
две последователни години през последните 5
години, предшестващи датата на издаване на
свидетелството.
(3) Алинеи 1 и 2 се прилагат и за граждани на
държави членки, чиито доказателства за про-
фесионална квалификация за професията “аку-
шерка” удостоверяват завършено обучение на
територията на бившата Германска демокра-
тична република, когато свидетелството по ал. 2
удостоверява завършване на обучение, започ-
нало преди 3 октомври 1990 г.
Чл. 62. Доказателствата за професионал-
на квалификация по професията “акушерка”,
издадени на гражданите на държави членки в
Полша или чието обучение е започнало в тази
държава преди 1 май 2004 г., които не отгова-
рят на минималните квалификационни изис-
квания на този закон, се признават при усло-
вията на чл. 43, т. 4 от Директива 2005/36/ЕО
на Европейския парламент и на Съвета от-
носно признаването на професионалните ква-
лификации.
Чл. 63. Доказателства за професионална
квалификация по професията “акушерка” на
граждани на държави членки, придобити в Ру-
мъния преди 1 януари 2007 г., които не отго-
варят на минималните квалификационни изис-
квания на този закон, се признават, ако са
придружени със свидетелство за действител-
но и законосъобразно упражняване на дейнос-
тите на акушерка в Румъния най-малко 5 пос-
ледователни години през последните 7 годи-
ни, предшестващи датата на издаване на сви-
детелството.
Раздел VII
Магистър-фармацевти
Чл. 64. (1) Признават се доказателства за
професионална квалификация, удостоверяващи
завършено обучение за магистър-фармацевт, в
съответствие със следните изисквания:
1. продължителността му е най-малко 5 го-
дини;
2. проведено е теоретично и практическо
обучение в редовна форма с минимална про-
дължителност 4 години във или под контрола
на университет или в друго висше училище с
признат равностоен статут;
3. проведен е стаж с продължителност не по-
малка от 6 месеца в аптека или в лечебно заве-
дение за болнична помощ под ръководството
на фармацевтичния му отдел;
4. включва най-малко програмата по чл. 6,
ал. 1, т. 10, буква “а”;
5. осигурява достатъчни познания за:
а) лекарствените продукти и веществата,
използвани за производството на лекарства;
б) фармацевтичните технологии и физичния,
химичния, биологичния и микробиологичния
контрол на лекарствата;
в) метаболизма и въздействието на лекарс-
твените продукти и действието на токсичните
вещества, както и употребата на лекарствените
продукти;
г) оценяване на научната информация за
лекарствените продукти и способност за пре-
доставяне на подходяща информация въз осно-
ва на тези познания;
д) законовите и другите изисквания, свърза-
ни с фармацевтичната практика.