Държавен вестник, бр. 58, 2003 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  58
крилата на детето в съответната община—об-
щинската дирекция “Социално подпомагане”.
Намирам това положение за неправилно и
настоявам то да бъде преразгледано.
Воден от горните мотиви и на основание
чл. 101, ал. 1 от конституцията, връщам за ново
обсъждане в Народното събрание Закона за
изменение и допълнение на Семейния кодекс.
Президент на републиката:
Георги Първанов
40482
УКАЗ № 263
На основание чл. 101, ал. 1 от Конституция-
та на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Връщам за ново обсъждане в Народното съб-
рание Закона за изменение и допълнение на
Закона за държавната собственост, приет от
ХХХIХ Народно събрание на 13 юни 2003 г.
Издаден в София на 25 юни 2003 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
МОТИВИ
за връщане за ново обсъждане в Народното съб-
рание на Закона за изменение и допълнение на
Закона за държавната собственост
Уважаеми дами и господа народни предста-
вители,
Законът за изменение и допълнение на За-
кона за държавната собственост внася същест-
вени изменения в условията и реда за отчужда-
ването на частна собственост за държавни нуж-
ди и ред за отчуждаване и за обезщетяване на
собствениците. Процедурата за отчуждаване
прекомерно се ускорява, а обезщетението на
собствениците вече е само парично.
Чл. 17, ал. 5 от конституцията изисква пред-
варително и равностойно обезщетение на лице-
то, чиято частна собственост се отчуждава за
нужди на държавата. Съдържанието на това
изискване следва да се определи във връзка с
изричната конституционна разпоредба за защи-
та и гарантиране на собствеността (чл. 17, ал. 1
от конституцията) и с принципа за неприкосно-
веност на частната собственост (чл. 17, ал. 3 от
конституцията). Конституцията определя част-
ната собственост като гаранция и материална
основа на правата, достойнството и сигурност-
та на личността. За съжаление приетата нова
законова уредба не създава ефективни законо-
ви гаранции за защита на правото на собстве-
ност, а по-скоро улеснява реализацията на из-
ключението от принципа за неприкосновеност
на частната собственост—принудителното от-
чуждаване за държавни нужди.
Неприемливо е общото, а не индивидуално
уведомяване на засегнатите собственици в слу-
чаите на отчуждаване за изграждане на нацио-
нални инфраструктурни обекти. Това уведомя-
ване може да е удобно за държавните чиновни-
ци, но не и за гражданите и създава възможност
за нарушаване на правата и законните им инте-
реси. Законът трябва да създава облекчения за
гражданите, а не за администрацията.
Новият закон не отстоява последователно
конституционното изискване да се пристъпва
към принудително отчуждаване само ако дър-
жавните нужди не могат да бъдат задоволени
по друг начин. Към искането за отчуждаване
по чл. 34, ал. 1 би следвало да се прилага и
конкретна обосновка за невъзможността да се
задоволят държавните нужди, освен чрез от-
чуждаване на даден имот, така както това се
изискваше от чл. 32, ал. 2 преди новото изме-
нение. Без такава обосновка министърът на
регионалното развитие и благоустройството не
би могъл или ще е затруднен да се произнесе
относно наличието на основание за отчужда-
ване в краткия 14-дневен срок по чл. 34, ал. 4.
Министърът ще отчита само наличието на
подробен устройствен план за задоволяване на
държавни нужди и няма да може да преценява
дали тези държавни нужди не могат да се задо-
волят и по друг начин.
Особено неприемлива е възможността за от-
чуждаване на единственото жилище и за прину-
дителното му завземане в срок до три месеца от
депозираното парично обезщетение в търговс-
ка банка на името на бившия собственик. Сро-
кът за завземане на отчужденото жилище—“до
три месеца”, е крайно недостатъчен отчужде-
ният собственик да придобие друго жилище и
да го приведе в подходящ за обитаване вид. Още
повече че формулировката на ал. 2 на новия
чл. 39 от Закона за държавната собственост поз-
волява завземането да се извърши не в края на
третия месец, а дори на следващия ден след пла-
щането на паричното обезщетение. По отмене-
ния чл. 33, ал. 1 от Закона за държавната собс-
твеност сгради, в т.ч. и жилища, можеха да се
отчуждават само ако държавната нужда изиск-
ваше събарянето им в едногодишен срок. В но-
воприетия Закон за изменение и допълнение на
Закона за държавната собственост дори и тази
косвена гаранция отпада.
Според новата законова уредба платеното
парично обезщетение за отчуждаването на
жилището по правило няма да е достатъчно, за
да бъде придобито равностойно жилище, най-
малкото защото в Закона за изменение и до-
пълнение на Закона за държавната собственост
липсва правило, че в размера на обезщетението
се включват и разходите за придобиване на ново
жилище, включително местният данък и раз-
ходите  за преместването на покъщнината.
Досегашната законова уредба възлагаше на
областния управител служебно да осигури из-