Държавен вестник, бр. 99, 2011 г., стр. 83

БРОЙ  99	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  83  
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 12
от 13 декември 2011 г.
по конституционно дело № 11 от 2011 г.
Конституционният съд в състав: председа­
тел: Евгени Танчев, членове: Емилия Друмева, 
Владислав Славов, Димитър Токушев, Благо­
вест Пунев, Пламен Киров, Красен Стойчев, 
Георги Петканов, Ванюшка Ангушева, Цанка 
Цанкова, Стефка Стоева, Румен Ненков, при 
участието на секретар-протоколиста Гергана 
Иванова разгледа в закрито заседание на 
13 декември 2011 г. конституционно дело № 11 
от 2011 г., докладвано от съдиите Емилия 
Друмева, Благовест Пунев и Румен Ненков.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 6 от 
Конституцията.
Делото е образувано на 16.11.2011 г. по искане 
на 71 народни представители от 41-ото Народ­
но събрание. Иска се Съдът да се произнесе 
по законността на избора на Росен Асенов 
Плевнелиев и Маргарита Стефанова Попова 
за президент и вицепрезидент на Република 
България, произведен на 23 и 30 октомври 
2011 г., и по-точно – Съдът да обяви този 
избор за незаконен.
Производството е във фазата за разглеж­
дането на искането по същество.
В искането се твърди, че изборът е протекъл 
при груби нарушения на Конституцията и Из­
борния кодекс (ИК, обн., ДВ, бр. 9 от 2011 г., 
последно изм., бр. 45 от 2011 г.) в условията на 
лоша организация на изборния процес (едно­
временно провеждане на избори за президент 
и вицепрезидент на Република България, както 
и за общински съвети и кметове), законово 
необосновано удължаване на изборния ден, 
грешки и неподготвеност на избирателните 
комисии, недостатъци на изборните книжа, 
което е опорочило волята на избирателя и 
е основание да се иска от Конституционния 
съд да обяви избора за незаконен.
С определение от 24 ноември 2011 г. иска­
нето е допуснато до разглеждане по същество. 
Като заинтересовани страни са конститу­
ирани Народното събрание, Министерският 
съвет, министърът на вътрешните работи, 
министърът на регионалното развитие и 
благоустройството, главният прокурор, Вър­
ховният административен съд, омбудсманът, 
Централната избирателна комисия (ЦИК), но­
воизбраните президент и вицепрезидент Росен 
Асенов Плевнелиев и Маргарита Стефанова 
Попова, Институтът за модерна политика, 
Институтът за развитие на публичната среда 
и Българският Хелзинкски комитет.
В определението си от 24.11.2011 г. Съдът 
отбелязва, че началото на срока по чл. 93, 
ал. 6 от Конституцията, възприет като съдебен 
(което за Конституционния съд е единствено 
възможното му качество), се определя от деня 
на сезирането на Конституционния съд по 
чл. 150 от Конституцията.
Към искането не са приложени доказател­
ства. С оглед съдържащите се в него твърдения 
и доказателствени искания Съдът е изискал от 
ЦИК, от Главна дирекция „Гражданска регис­
трация и административно обслужване“ (ГД 
„ГРАО“) в Министерството на регионалното 
развитие и благоустройство и от министъра 
на вътрешните работи да представят в срок 
писмени доказателства във връзка с поставени 
в искането конкретни въпроси.
От конституираните страни становища са 
представили Министерският съвет, минис­
търът на вътрешните работи, министърът на 
регионалното развитие и благоустройството, 
Централната избирателна комисия, новоизбра­
ните президент и вицепрезидент Росен Асенов 
Плевнелиев и Маргарита Стефанова Попова, 
Институтът за модерна политика и Институтът 
за развитие на публичната среда. Вносителите 
на искането са представили допълнителни 
съображения по делото, съдържащи и ново 
искане за събиране на доказателства от Кон­
ституционния съд; такова искане е направил 
и Институтът за модерна политика.
В становището на Министерския съвет се 
аргументира, че искането е недопустимо. По 
този въпрос Конституционният съд вече има 
произнасяне (определение от 24.11.2011 г.), че 
искането е допустимо и не намира основания 
да се отклонява от това произнасяне. Съдът 
счита за неприемливо, че за да допусне искане 
за оспорване на произведени президентски или 
парламентарни избори, трябва да разполага с 
доказателства за действия относно подготвя­
нето на оспорването, извършени преди сезира­
нето му (ако няма такива доказателства – да 
извърши разследване и проучване на уставите 
на участвалите в изборите политически партии 
или разследване за спазването на междинни 
срокове за предварителни жалби до органите 
по чл. 150, ал. 1 от Конституцията). Такова 
разбиране няма опора в Конституцията; то 
претендира да има основание в изборното 
законодателство, но както в определението от 
24.11.2011 г. е изяснено, конституционният про­
цес започва от сезирането на Конституционния 
съд от някой от оправомощените органи по 
чл. 150, ал. 1 от Конституцията. Текущото и 
често променящото се изборно законодателство 
не следва да бъде интерпретирано превратно 
спрямо съдържанието на Конституцията и 
производството пред Конституционния съд.