Държавен вестник, бр. 30, 2013 г., стр. 59

БРОЙ  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  59  
Независимо от констатираните повторения 
и прилики в предмета на дейност на двете 
временни парламентарни комисии, в предос­
тавената възможност за ползване на един и 
същи архив и в повтарянето на голямата част 
от персоналния им състав, доводите в искане­
то за идентичност на оспореното Решение от 
16.05.2012 г. на Народното събрание и обявено­
то за противоконституционно негово Решение 
от 15.02.2012 г. не се споделят от Конституци­
онния съд. При отчитане на явното сходство 
между наименованията и предмета на дейност 
на двете комисии същественият отличителен 
белег между двете решения е, че предметът 
на проучване на създадената с оспореното 
решение комисия са фактите и обстоятел­
ствата, свързани с действия и инициативи на 
длъжностни лица от органи на изпълнителната 
власт, при и по повод помилване, опрощаване 
на несъбираеми държавни вземания, даване 
и възстановяване на българско гражданство 
и освобождаване и лишаване от него, а не 
действия на президента и вицепрезидента в 
посочените области. 
Оспореното решение на Народното съб­рание 
е съобразено не само формално с Конституцията. 
Проследена, дейността на комисията реално е 
подчинена на конституционните разпоредби и 
на решението на Конституционния съд по к. д. 
№ 3/2012 г. Парламентът е приел доклада на 
комисията с Решение от 1.11.2012 г. (ДВ, бр. 89 
от 13.11.2012 г.) и той съдържа констатации за 
съществуващата нормативна рамка и изводи за 
липсата на законова уредба или за недостатъчно 
развита законова уредба, за липсата на правила 
за работа на съответните длъжностни лица, което 
би могло да води до изкривяване на подава­
ната информация под формата на становища, 
характеристики, данни, справки. Констатациите 
и препоръките в доклада са предоставени на 
вниманието на Министерството на правосъди­
ето и Министерството на финансите съгласно 
т. 2 от решението. Комисията е събирала ин­
формация само за действия на лица от органи 
на изпълнителната власт, не и за дейността на 
президента и вицепрезидента, която дейност 
не е обсъждана и в доклада є. Поради горното 
съдът счита, че не са нарушени принципите на 
правовата държава, залегнали в чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията, и принципът на разделение на 
властите по чл. 8 от Конституцията.
Съдът не споделя твърдението в искането за 
противоречие на оспореното решение с чл. 5, 
ал. 1 и 2, чл. 98, т. 9, 11 и 12 от Конституци­
ята и с Решение № 6 от 11.04.2012 г. по к. д. 
№ 3/2012 г. на Конституционния съд поради 
обстоятелството, че временната комисия 
трябва „да установи мотивите, нормативните 
основания и обстоятелства“ (т. 2, буква „б“) 
и че може да изисква „становища, докумен­
ти, писмени и устни сведения“ и от „отделни 
граждани“ (т. 2, буква „г“), в т.ч. от бившите 
президент и вицепрезидент. Вносителите на 
проекта за създаване на оспореното решение 
са включили в предмета на проучване факти 
и обстоятелства, свързани не само с дейст­
вия и инициативи на длъжностни лица от 
органи на изпълнителната власт, но и такива 
на граждани. Последните не могат да бъдат 
предмет на парламентарен контрол, поради 
което конституционосъобразно Народното съ­
брание е изключило гражданите от обхвата на 
проверка на комисията, но те са продължили 
да фигурират в т. 2, буква „г“ от оспореното 
решение като субекти, които при поискване 
от комисията трябва да представят документи, 
писмени и устни сведения, което не противо­
речи на Основния закон. Подобна информация 
не е изисквана от комисията от бившите пре­
зидент и вицепрезидент, заемали длъжностите 
през визирания в оспореното решение период. 
Не е налице противоконституционност и при 
включване в дейността на комисията устано­
вяване на мотивите, нормативните основания 
и обстоятелства по съответните производства, 
защото те се свързват с действията на  лица 
от органи на изпълнителната власт, а не с 
действията на президента и вицепрезидента.
Съдът преценява като неоснователно твър­
дението на вносителите на искането, че с ос­
пореното решение е създадена временна парла­
ментарна комисия за изследване функциите на 
президента, защото само той има правомощия 
в изброените в него области. Действително 
Конституцията предоставя на президента пра­
вомощията да дава и възстановява българско 
гражданство и да освобождава и лишава от 
него (чл. 98, т. 9), да помилва (чл. 98, т. 11) и 
да опрощава несъбираеми държавни вземания 
(чл. 98, т. 12). В образуваните в тези случаи 
производства президентът е основен орган, за­
щото решава въпросите с издаването на укази 
(чл. 102, ал. 1 от Конституцията), които са власт­
нически юридически актове. Производствата 
не се образуват служебно от президента, а по 
инициатива на гражданите, поискали  издаването 
на укази, поради което те са другите участници 
в тях. Така исканията за помилване се подават 
до президента от осъдените лица; молбите за 
опрощаване на несъбираеми държавни взема­
ния се подават от длъжниците или от техните 
законни представители съгласно чл. 6 от Указ 
№ 2773 от 23.12.1980 г. за опрощаване на несъ­
бираеми дългове към държавата (ДВ, бр. 100 
от 26.12.1980 г.); придобиването на българско 
гражданство по натурализация, освобождаването 
от българско гражданство и възстановяването на 
българско гражданство се извършва по молба 
на заинтересованото лице съгласно чл. 29 от 
Закона за българското гражданство (ЗБГ) (ДВ, 
бр. 136 от 18.11.1998 г.). По инициатива на 
длъжностни лица от органи на изпълнителната 
власт започват производствата в хипотезата на 
чл. 30 ЗБГ – предложението за придобиване 
на българско гражданство по чл. 16 ЗБГ се 
прави от министъра, отговарящ за съответна­
та област, в която Република България има 
интерес от натурализацията на лицето или в