Държавен вестник, бр. 56, 2022 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  56
Неоснователно е и искането на главния 
прокурор за установяване на противоконсти-
туционност на разпоредбата на § 67 ПЗР на 
ЗИДЗСВ, с която са определени сроковете 
за влизане в сила на отделни параграфи на 
ЗИДЗСВ. Според вносителя определеният 
тримесечен срок за закриване на специали-
зираните наказателни органи и за уреждане 
на последиците от това е прекалено кратък. 
Продължителността на срока за влизане в 
сила на даден закон е в преценката на Народ-
ното събрание. Поради това определянето на 
срокове за влизане в сила на отделни законови 
разпоредби не подлежи на контрол за консти-
туционосъобразност от Конституционния съд.
Според съда обсъждането на конституцио-
носъобразността на останалите разпоредби в 
тази част на решението е безпредметно поради 
възприетото разбиране, че те нямат самостоя-
телно значение извън връзката им с § 43 ПЗР 
на ЗСВ. Вносителят изразява становище за 
тяхната противоконституционност в качест-
вото им на елементи от атакуваната от него 
съвкупност от норми, регулиращи закриването 
на специализираните съдилища и прокурату-
ри, и не са изложени отделни съображения 
за противоречие с Основния закон. Това са 
предимно разпоредби, с които се уреждат въп- 
роси от правнотехническо естество, както и 
такива, с които на органи на съдебната власт 
се прехвърлят функции, осъществявани преди 
това от закритите със закона структури на 
съдебната власт.
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че атакуваните разпоредби също не 
противоречат на Конституцията. 
По отношение на правното положение на 
магистратите, съдебните заседатели и служи-
телите от закритите специализирани органи 
на съдебната власт – § 44, 45, 46, 47, 54 и 56 
ПЗР на ЗИДЗСВ: 
Конституцията не съдържа правила относно 
организацията на съдилищата и прокуратурата 
и относно правното положение на съдиите, 
прокурорите и следователите, а предвижда в 
чл. 133 условията и редът за назначаването им 
да се уредят със закон. 
Основен белег на специализираните съди-
лища и прокуратури, който ги отличава от 
извънредните, е това, че магистратите в тях се 
назначават съобразно същите условия и ред, 
прилагани за останалите съдии, прокурори и 
следователи, както и че по устройство и начин 
на функциониране специализираните съдили-
ща гарантират осъществяването на съдебна 
правораздавателна дейност с характерните за 
съда несменяемост и независимост на съдиите.
Назначаването, повишаването, понижава-
нето, преместването и освобождаването на 
съдиите, прокурорите и следователите в спе-
циализирани структури следва да се извършва 
съгласно чл. 160 ЗСВ с решение на съответната 
колегия на ВСС по реда, предвиден за всички 
останали магистрати.
Независимостта на съдебната власт е ос-
новополагащ принцип съгласно чл. 117, ал. 2 
от Конституцията. Една от гаранциите за тази 
независимост е правото є сама да назначава, 
повишава, понижава, премества и освобождава 
от длъжност съдиите, прокурорите и следо-
вателите, както предвижда чл. 129, ал. 1 от 
Конституцията. Именно с тази цел е създаден 
специфичен съдебен орган с точно определени 
административни и организационни правомо-
щия – ВСС. Този орган осъществява предос-
тавените му с Основния закон правомощия 
чрез пленум, съдийска и прокурорска колегия 
(чл. 130а, ал. 1 от Конституцията).
Оспорените разпоредби на § 44, ал. 1 и 
§ 45, ал. 1 и 4 ПЗР на ЗИДЗСВ предвиждат, 
че съдиите, прокурорите и следователите от 
закриваните съдилища и прокуратури се пре-
назначават при условията и по реда на чл. 194, 
ал. 1 ЗСВ – без конкурс в други равни по сте-
пен органи на съдебната власт. Същевременно 
обаче в ал. 3 на § 44 и в ал. 3 и 6 на § 45 ПЗР 
на ЗИДЗСВ са предвидени квоти за допустим 
брой магистрати, които да бъдат преназначени 
в един орган на съдебната власт. Въвеждането 
на квоти при преназначаването на магистратите 
от закриваните специализирани съдилища и 
прокуратури на съдебната власт представлява 
изземване на правомощията на ВСС, създаден 
с цел да гарантира независимостта на всички 
органи на съдебната власт и на съдебната 
власт в цялост.
Съдиите, прокурорите и следователите се 
назначават, повишават, понижават, преместват 
и освобождават от длъжност само от съдий-
ската, съответно от прокурорската, колегия на 
ВСС (чл. 129, ал. 1 от Конституцията). Именно 
това правомощие на ВСС като орган на съ-
дебната власт е една от гаранциите за нейната 
независимост (Решение № 8 от 1994 г. по к. д. 
№ 9/1994 г.). То произтича пряко от Конститу-
цията и условията за неговото осъществяване, 
които законодателят определя, изискват внима-
телна преценка. Упражняването му не може да 
бъде ограничавано със закон в случаи, които 
не са предвидени в Основния закон, както е 
направено с § 44, ал. 3, изречение второ, и с 
§ 45, ал. 3, изречение второ и ал. 6, изречение 
второ ПЗР на ЗИДЗСВ. С посочените разпоред-
би законодателят ограничава конституционно 
предоставено правомощие на ВСС. В Решение 
№ 3 от 2003 г. по к. д. № 22/2002 г. Консти-
туционният съд е приел, че би била налице 
промяна във формата на държавно управление, 
ако съдиите, прокурорите и следователите се 
назначават, преместват, повишават или увол-
няват не от ВСС, а от друг орган. В случая на 
практика се получава именно това, макар и 
формално в ПЗР на ЗИДЗСВ да е записано, че 
магистратите от закриваните специализирани