Държавен вестник, бр. 16, 2016 г., стр. 5

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
взема предвид всички обстоятелства около 
придобиването, по-специално документаци-
ята за произхода на вещта, разрешенията за 
износ, които се изискват съгласно правото на 
отправилата искане държава членка, харак-
тера на страните, платената цена, това, дали 
владелецът е направил справка в достъпните 
регистри на откраднати движими културни 
ценности и дали се е запознал със съответ-
ната информация, която би могъл разумно да 
очаква да получи, и дали е предприел някакви 
други действия с оглед на обстоятелствата.
(3) В случай на дарение или наследяване 
владелецът не се намира в по-благоприятно 
положение от лицето, от което е придобил 
по този начин вещта.“
§ 19. В чл. 143, ал. 2 думите „чл. 137, ал. 1, 
т. 2“ се заменят с „чл. 137, ал. 1, т. 4“.
§ 20. В чл. 144 , ал. 1 и 3 думите „наци-
онално богатство“ се заменят с „по чл. 132, 
ал. 2 и 3“.
§ 21. В чл. 145 думите „три години“ се 
заменят с „пет години“.
§ 22. В чл. 148 се правят следните изме-
нения:
1. В ал. 3 думите „по чл. 150, ал. 2“ се 
заменят с „чл. 150, ал. 3“.
2. В ал. 4 думите „по чл. 150, ал. 2“ се 
заменят с „чл. 150, ал. 3“.
§ 23. В чл. 150 се правят следните изме-
нения и допълнения:
1. Алинея 1 се изменя така:
„(1) Разрешение за извършване на теренно 
археологическо проучване се издава на лице, 
което:
1. притежава образователно-квалифика-
ционна степен „магистър“ по специалност 
„археология“ или „магистър“ по специалност 
„археометрия“, след придобита бакалавърска 
степен по „археология“, или
2. притежава научна степен по археология 
или заема академична длъжност по специал-
ност „археология“;
3. има най-малко две години професионален 
опит като заместник-ръководител на теренно 
археологическо проучване;
4. е в договорни отношения с българска 
културна, научна или университетска институ-
ция, дейността на която е свързана с опазване 
на археологическото наследство;
5. представи писмена препоръка от ха-
билитирано лице по съответния профил в 
археологическата наука в случаите, когато 
заявителят не е хабилитирано лице и когато 
кандидатства за разрешение за теренно архе-
ологическо проучване за първи път.“
2. Създава се нова ал. 2:
„(2) Лицата, които отговарят на изисква-
нията по ал. 1, се вписват в регистър към 
Министерството на културата. Регистърът 
съдържа информацията по ал. 1, т. 1 и 2. 
Редът за водене на регистъра се определя с 
наредбата по чл. 147, ал. 6.“
3. Досегашната ал. 2 става ал. 3.
§ 24. В чл. 151, ал. 5 т. 3 се изменя така:
„3. документ, удостоверяващ наличието на 
охрана на археологическия обект за времето 
на фактическо присъствие на проучваната 
територия;“.
§ 25. В чл. 192, ал. 1, т. 2 се правят след-
ните изменения и допълнения:
1. Създава се нова буква „а“:
„а) дават писмени предписания за предот- 
вратяване или преустановяване на нарушени-
ята по този закон, както и за отстраняване на 
вредните последици от тях в определен срок;“.
2. Досегашните букви „а“ и „б“ стават 
съответно букви „б“ и „в“.
§ 26. В допълнителните разпоредби се 
правят следните изменения и допълнения:
1. В § 2 накрая се добавя: „и на Дирек-
тива 2014/60/ЕС на Европейския парламент 
и на Съвета от 15 май 2014 г. за връщане на 
паметници на културата, които са незаконно 
изнесени от територията на държава членка, и 
за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 
(ОВ, L 159/1 от 28 май 2014 г.)“.
2. Създава се § 2а:
„§ 2а. Разпоредбите на глава шеста, раз-
дел седми, се прилагат само за движими кул-
турни ценности, които са незаконно изнесени 
от територията на държава членка, смятано 
от 1 януари 1993 г.“
3. В § 4:
а) в т. 4, буква „а“ накрая се добавя „или 
в нарушение на Регламент (ЕО) № 116/2009“;
б) в т. 5 думите „национално богатство“ 
се заменят с „по чл. 132, ал. 2 и 3“;
в) в т. 6 думите „национално богатство“ 
се заменят с „по чл. 132, ал. 2 и 3“;
г) в т. 7 думите „национално богатство“ се 
заменят с „по чл. 132, ал. 2 и 3“;
д) точка 8 се изменя така:
„8. „Владелец“ е лицето, което фактически 
държи движима културна ценност за своя 
сметка.“;
е) създава се т. 8а:
„8а. „Държател“ е лице, което фактически 
държи движима културна ценност за трети 
лица.“;
ж) създава се т. 20:
„20. „Институция, финансирана в значи-
телна степен от органите на държавната и 
местната власт“ по смисъла на чл. 132, ал. 2, 
т. 2 е всяко юридическо лице със статут на 
бюджетна организация съгласно Закона за 
публичните финанси.“
§ 27. В приложението към чл. 50, ал. 3 т. 14 
се изменя така:
„14. Античен и средновековен град „Дурос-
торум – Дръстър“, община Силистра, област 
Силистра.“