Държавен вестник, бр. 113, 2002 г., стр. 39

Б Р О Й  113
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  39
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 10655
от 26 ноември 2002 г.
по административно дело № 6123 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Венета Марковска, и членове:
Светлана Йонкова, Боян Магдалинчев, Нина
Докторова, Галина Солакова, при участието на
секретар-протоколиста Росица Тодорова раз-
гледа административно дело № 6123 по описа
на Върховния административен съд—петчленен
състав, за 2002 г., докладвано от съдията Гали-
на Солакова.
Производството е по чл. 23 във връзка с
чл. 5, т. 1 от Закона за Върховния администра-
тивен съд (ЗВАС). Образувано е по жалба на
Съюза на погребалните фирми в България,
София, представляван от председателя на уп-
равителния съвет Петър Лазаров Мицов, сре-
щу разпоредбите на чл. 7, ал. 6 и § 2 от заклю-
чителните разпоредби на Наредба № 21 за хи-
гиенните изисквания за изграждане и поддър-
жане на гробищни паркове (гробища) и пог-
ребване и пренасяне на покойници, приети с
§ 7, т. 3 и § 18 от Наредбата за изменение и
допълнение на Наредба № 21 от 1984 г. за хи-
гиенните изисквания за изграждане и поддър-
жане на гробищни паркове (гробища) и пог-
ребване и пренасяне на покойници, издадена
от министъра на здравеопазването и обнарод-
вана в “Държавен вестник”, бр. 59 от 2002 г.
В жалбата се поддържа незаконосъобразност
на атакуваните текстове поради противоречие
с императивните изисквания по чл. 12 и чл. 15,
ал. 1 от Закона за нормативните актове (ЗНА)
и § 11 и чл. 20 от Закона за народното здраве
(ЗНЗ). Сочат се нарушения на чл. 44, ал. 2 от
Указа за прилагане на ЗНА и несъответствие
на разпоредбата на § 2 от Наредба № 21 за хиги-
енните изисквания за изграждане и поддържа-
не на гробищни паркове (гробища) и погребва-
не и пренасяне на покойници с регламентация-
та на чл. 8, ал. 2 от Закона за общинската соб-
ственост (ЗОС) във връзка с чл. 21, ал. 1, т. 13 и
чл. 22, ал. 1 от Закона за местното самоуправ-
ление и местната администрация (ЗМСМА).
Твърди се, че въведеното изискване по чл. 7,
ал. 6 от наредбата е извън правомощията на ми-
нистъра на здравеопазването,тъй като не уреж-
да хигиенни норми и изисквания и санитарни
правила към гробарите, а касае отношение
между тях и организациите, които стопанисват
гробищните паркове. Разпоредбата на § 2 от
наредбата се атакува като издадена извън пре-
доставената на министъра компетентност по
§ 11 и чл. 20 ЗНЗ и противоречаща на чл. 44,
ал. 2 от Указа за прилагане на ЗНА.
Ответникът по делото—министърът на здра-
веопазването, чрез процесуалния си представи-
тел старши експерт Митушева оспорва жалба-
та, като излага подробни доводи за законосъоб-
разност на атакуваните разпоредби в писмена
защита и моли жалбата да бъде отхвърлена като
неоснователна.
Върховният административен съд, петчле-
нен състав, като прецени предпоставките за
допустимост и основателност на жалбата, с
която е сезиран, и взе предвид доказателствата
по делото и доводите на страните, с оглед на
изтъкнатите отменителни основания по чл. 12
ЗВАС приема следното:
По допустимостта на жалбата:
Съгласно прогласения в чл. 4, ал. 1 от Кон-
ституцията на Република България (КРБ) ос-
новополагащ принцип за законност, Републи-
ка България е правова държава,която  се уп-
равлява според Конституцията и законите на
страната. От този принцип произтича изиск-
ването за конституционосъобразност и зако-
носъобразност на всички нормативни актове,
изграждащи правната система на държавата.
Гаранция за неговото спазване е регламенти-
раната с чл. 120, ал. 2 КРБ правна възмож-
ност на гражданите и юридическите лица да
обжалват пред съдилищата всички админис-
тративни актове—нормативни, общи и инди-
видуални, които засягат права, освен изрично
изключените със закон. Подзаконовите нор-
мативни актове са с неограничен кръг адреса-
ти, поради което в интерес на  цялото общес-
тво е всеки правен субект да може да ги ата-
кува като незаконосъобразни, като противо-
речащи на правна норма от по-висок ранг. Това
е достатъчно материалноправно основание за
наличие на процесуалноправния интерес, респ.
допустимостта на жалбата, без да е необходи-
мо обследване на обстоятелствата, сочещи на
пряк и личен интерес от конкретно засегнати
материални права на жалбоподателя. Съглас-
но чл. 13, ал. 1 ЗВАС жалба срещу нормати-
вен акт се подава без ограничение във време-
то. Предвид това жалбата на Съюза на погре-
балните фирми в България  се явява процесу-
ално допустима.
По основателността на жалбата:
Предмет на жалбата са две конкретни раз-
поредби—ал. 6 на чл. 7 и § 2 от ЗР на Наредба
№ 21 за хигиенните изисквания за изгражда-
не и поддържане на гробищни паркове (гро-
бища) и погребване и пренасяне на покойни-
ци, появили се в правния мир по силата на § 7,
т. 3 и § 18 от Наредбата за изменение и допъл-
нение на Наредба № 21 от 1984 г. за хигиенни-
те изисквания за изграждане и поддържане
на гробищни паркове (гробища) и погребване
и пренасяне на покойници, издадена от ми-
нистъра на здравеопазването (ДВ, бр. 59 от
2002 г.). С § 7, т. 3 се създава нова ал. 6 на чл. 7
от наредбата, а с § 18 се създава нов § 2 от ЗР
на наредбата.