Държавен вестник, бр. 36, 2011 г., стр. 15

БРОЙ  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
съдебно обжалване, какъвто извод е направен 
в мотивите на искането. Такъв извод обаче е 
неправилен, защото е в противоречие с ясното 
правило на чл. 120 от Конституцията, ал. 2 
за това, че не подлежат на съдебен контрол 
онези актове, за които необжалваемостта е 
изрично посочена в закона. В този смисъл 
е практиката на ВАС по обжалване на ре­
шенията на ЦИК: с въпросните селективни 
законови разпоредби е определен само редът 
за съдебното обжалване на някои решения на 
ЦИК, но с тези разпоредби не са създадени 
изключения от общото правило за обжалва­
не на административните актове по съдебен 
ред (Решение № 9976 от 23.07.2009 г. по адм. 
д. № 9830/2009, ІV отделение на ВАС). Това 
разбиране за актовете на ЦИК присъства и 
в ЗПУГДВМС (2009 г., с изм.) – споровете 
за законосъобразност на резултатите от на­
ционален референдум, обявени от ЦИК, се 
решават от ВАС (чл. 6, ал. 2). То е в синхрон 
и с препоръките на Венецианската комисия 
(Съвет на Европа) – финално обжалване пред 
съд трябва винаги да е възможно относно 
актовете на независимия орган, ръководещ 
провеждането на изборите (Кодекс на добрата 
практика при избори).
От цялостната уредба на Изборния кодекс 
е видно, че в случаите, в които законодателят 
въвежда необжалваемост, респ. окончателност, 
той я е предвидил изрично: чл. 25, ал. 3, чл. 26, 
ал. 1, т. 8, чл. 29, ал. 1, т. 15 и ал. 3, чл. 33, 
ал. 1, т. 13 и ал. 3, чл. 39, ал. 4, чл. 48, ал. 1 
и 2, чл. 71, ал. 3, чл. 110, ал. 3, чл. 149, ал. 4, 
чл. 264, ал. 6. Относно оспорените в това дело 
самостоятелни правни актове, приемани от 
ЦИК, такова изрично изключване от обхвата 
на съдебния контрол не е налице. Въз основа 
на изложеното Конституционният съд пра­
ви заключението, че оспорените актове на 
ЦИК, с изключение на методическите ука­
зания по чл. 23, ал. 1, т. 3 ИК, подлежат на 
съдебен контрол по общия ред за обжалване 
на административните актове, предвиден в 
Административнопроцесуалния кодекс, по­
ради което няма противоречие с чл. 120 от 
Конституцията и чл. 26, ал. 1, т. 3 и 27 и ал. 8 
ИК не са противоконституционни.
V
Член 44, ал. 2, 
Член 74, ал. 4, т. 1 и 2, 
Член 166, ал. 5 и 6 ИК
Оспорват се отделни разпоредби относно 
гласуването извън страната при избори за 
народни представители като противоречащи 
на чл. 4, ал. 1, чл. 6, ал. 2, чл. 10, чл. 26, 
ал. 1 и чл. 42 от Конституцията, както и на 
международни договори, по които Република 
България е страна.
Член 44, ал. 2 ИК регулира съставянето на 
избирателните списъци за български граждани 
извън страната и с това – материализирането 
на активното избирателно право: поставят 
се редица изисквания – писмено заявление 
по образец, подписано саморъчно и пода­
дено лично, с писмо или по електронен път 
в срок не по-малко от 25 дни до изборния 
ден, до дипломатическото или консулското 
представителство на Република България в 
съответната държава, с ЕГН; заявлението 
е само за един избирател. Такава активна 
регистрация е изискуема и при следващи 
парламентарни избори.
Член 74, ал. 4, т. 1 и 2 ИК е част от уредбата 
за формирането на избирателни секции извън 
страната. Оспорват се различните условия 
за съставяне на избирателните секции при 
неравен брой избиратели: ако в населеното 
място има дипломатическо или консулско 
представителство – с не по-малко от 20 изби­
ратели може да се образува секция; за всички 
други населени места – с не по-малко от 100 
избиратели. 
Член 166, ал. 5 и 6 ИК са част от общата 
уредба за изборната бюлетина, вкл. особено­
стите на бюлетината при гласуването извън 
страната. Алинея 5 е за наименованието и 
номера на изборния район. Но тъй като при 
гласуването извън страната няма изборни 
райони, в бюлетината за гласуване извън 
страната вместо име и номер на изборен ра­
йон се изписва „Бюлетина за гласуване извън 
страната“. Алинея 6 е само за бюлетината за 
гласуване извън страната и съдържа 2 раз­
лики в сравнение с бюлетината за гласуване 
в страната: първо, гласуването извън стра­
ната е само за партии и коалиции, от което 
следва, че по кандидатурите за независими 
кандидати, издигнати в страната, избирате­
лите в чужбина не могат да гласуват; второ, 
бюлетината за гласуване извън страната не 
съдържа имената на партийните кандидати 
от листите, издигнати в страната, нито има 
квадратче за отбелязване на преференции, 
както е предвидено за гласуването в страната.
Така според искането уредбата на чл. 44, 
ал. 2, чл. 74, ал. 4, т. 1 и 2 и чл. 166, ал. 5 и 
6 ИК съдържа неравно третиране на българ­
ските граждани в чужбина в зависимост от 
местоживеенето им, с което противоречи на 
чл. 6, ал. 2, чл. 10 и чл. 26, ал. 1 от Консти­
туцията и е противоконституционна.
Искането се подкрепя от Института за 
модерна политика. Аргументи в противната 
посока – за неоснователност на искането, са 
изложени в становищата на Министерския 
съвет и Висшия адвокатски съвет.
Искането е неоснователно.