Държавен вестник, бр. 27, 2008 г., стр. 9

Б Р О Й  27
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
изпълнители и нотариусите са “длъжностни
лица”. Водещо съображение следователно за
това да се приеме, че дейността на частните
съдебни изпълнители и на нотариусите не е
стопанска дейност по смисъла на чл. 19, ал. 2 от
Конституцията, е, че те произвеждат последи-
ци, чрез които се реализира държавната воля,
като например спазването на предвидената в
закона форма за действителност на договори и
други правни действия и др. Дейността на нота-
риусите и частните съдебни изпълнители не е
проява на свободна стопанска инициатива, за-
щото чрез тях държавата съдейства и защитава
права, гарантира се правната сигурност и защи-
тата на обществения интерес.
Разбира се, както нотариусите, така и част-
ните съдебни изпълнители могат да извършват
и типични за свободния пазар услуги, като нап-
ример даване на консултации, правни съвети и
др. Не това обаче е определящото в тяхната
дейност. Последното се налага тъкмо предвид
характера на основната им дейност и затова не
може да бъде аргумент в полза на тезата, че те
извършват стопанска дейност.
II. Коя дейност е независима?
“Независима” дейност е онази, при която
лицето, което я осъществява, без да има отно-
шения на субординация, и действа за своя смет-
ка и риск. Лицето само преценява как ще орга-
низира осъществяването на дейността. То отго-
варя само за нейното извършване.
Частните съдебни изпълнители и нотариу-
сите са независими в посочения смисъл. На-
истина министърът на правосъдието им въз-
лага да извършват действията по принудител-
но изпълнение и ги контролира. Частните
съдебни изпълнители и нотариусите обаче
нямат работодател. Сами отговарят за дей-
ността си, сами се застраховат, сами се осигу-
ряват и плащат здравните си осигуровки. Те
свободно организират осъществяването на
дейността си в рамките на изискванията, ко-
ито законът предписва. По отношение данъч-
ното облагане и социалните осигуровки те
действат като останали представители на
т. нар. “свободни професии”.
Категорията “лица, упражняващи свобод-
ни професии” е твърде разнородна. Онова,
което обединява, е, че те не са “работници и
служители” по смисъла на КТ или “държавни
служители” по смисъла на ЗДС. Не са и “тър-
говци” по смисъла на ТЗ. Лицата, които попа-
дат в тази категория, имат доста различен ста-
тус, предвид твърде разнородната дейност,
която извършват, и това предопределя в прав-
ната уредба, която се отнася за тях, да не могат
да бъдат открити много общи моменти. ЗННД
и ЗЧСИ обаче създадоха нова професия—“но-
тариус” и “частен съдебен изпълнител”. И
тъкмо от тази позиция тръгва държавата при
формирането на данъчната си политика. Зако-
нодателят е намерил за целесъобразно да вклю-
чи частните съдебни изпълнители и нотариу-
сите в групата на “лицата, упражняващи сво-
бодни професии”, тъкмо защото те не могат да
бъдат причислени към някоя друга категория
данъчно задължени или осигурени лица. Така
законодателят при урегулирането на данъчно-
то облагане и осигуряването на частните съ-
дебни изпълнители и нотариусите взема за
водещ критерий техния правен статус, който
се свързва с обстоятелството, че те не работят
при условия на субординация, за своя сметка и
на свой риск и отговорност, а не характера на
дейността, която извършват.
Нито частните съдебни изпълнители, нито
нотариусите са служители на определен съд за
разлика от държавните частни изпълнители,
които са служители на районния съд. Те нямат
качеството и на държавен орган и не се включ-
ват в структурата на държавните органи. Но-
тариусите имат нотариална правоспособност,
частните съдебни изпълнители съответно пра-
воспособност на частен изпълнител. На тях им
се възлага упражняването на публична власт
за извършване на актове и действия в опреде-
лен район в обществен интерес, но те не са
организационно структурирани като държав-
ни органи. Нотариусите и частните съдебни
изпълнители имат свои организации, които не
са част от държавната структура, а техни със-
ловни корпорации и са членове на междуна-
родни неправителствени организации. Само по
себе си обстоятелството, че те са носители на
“публична служба”, не ги превръща в държав-
ни органи. Тенденцията, която утвърждават
ЗЧСД и ЗННД, е тъкмо обратната—частните
съдебни изпълнители и нотариусите да бъдат
независими физически лица, които да не са
“служители”, респ. “държавни служители”,
нито пък да бъдат “търговци” или свободни
предприемачи.
Характерът на дейността няма за последица
промяната в правния статус, когато я извърш-
ват. От характера на дейността не могат пряко
да се правят изводи в полза на едно или друго
решение относно правния статус. Самата сис-
тема на изпълнителното производство пред-
ставлява убедителен пример в това отношение—
дейността по принудителното изпълнение на
влезли в сила съдебни решения може да се из-
вършва от служител в районния съд или пък от
физическо лице, което има правоспособност на
съдебен изпълнител. Изводът е, че доколкото
частните съдебни изпълнители и нотариусите
не са държавни органи, а физически лица, кои-
то притежават правоспособност на частен съ-
дебен изпълнител, респективно на нотариус, то
облагането им с ДДС ще трябва да се съобрази
с този техен статус.