Държавен вестник, бр. 56, 2005 г., стр. 63

Б Р О Й  56
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  63
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
НАРЕДБА № 1
от 28 юни 2005 г.
за реда за прилагане на мерки за временно
физическо ограничаване при пациенти с уста-
новени психични разстройства
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. С тази наредба се урежда редът за при-
лагане на мерките за временно физическо огра-
ничаване на пациенти с установени психични
разстройства, които са изпаднали в състояние,
представляващо пряка и непосредствена опас-
ност за собственото им здраве или живот или за
здравето или живота на други лица.
Чл. 2. (1) Мерките за временно физическо
ограничаване на пациенти с установени психич-
ни разстройства са временно изолиране и вре-
менно имобилизиране.
(2) Временното изолиране е принудително
привеждане на пациента за определено време в
самостоятелно, изолирано и обезопасено поме-
щение, без възможност за достъп до други по-
мещения и пациенти.
(3) Временното имобилизиране е принуди-
телно ограничаване на движенията на лицето
чрез контрол с ръце или механични средства,
така че да се осуети придвижване на тялото и
действия с крайниците.
Чл. 3. (1) Целта на мерките за временно
физическо ограничаване е да се посрещне не-
очаквано възникнала потребност от сигурна и
безопасна среда за пациента, която намалява
риска от болестни преживявания и абнормно
поведение.
(2) Не се допуска прилагането на мерки за
временно физическо ограничаване като форма
на наказание.
Чл. 4. Мерките за временно физическо огра-
ничаване се прилагат в лечебните заведения по
чл. 149, ал. 1 от Закона за здравето, в които има
структурирани помещения и обучен екип за
осъществяването им.
Чл. 5. (1) В едно помещение за изолиране в
един и същи момент може да бъде приведен
само един пациент.
(2) Временното имобилизиране се осъщест-
вява в помещение, до което нямат достъп други
пациенти.
Чл. 6. (1) Времетраенето на временното изо-
лиране не може да надвишава шест часа.
(2) Времетраенето на временното имобили-
зиране не може да надвишава два часа.
Чл. 7. Начинът на прилагане на мерките за
временно физическо ограничаване и конкрет-
ните процедури, а също правата и задължени-
ята на всеки член от терапевтичния екип се
уточняват в съответните програми за грижи
на лечебното заведение, в което се провежда
мярката, като се съобразяват с изискванията
на медицинския стандарт “Психиатрия” и тази
наредба.
Раздел II
Режим за определяне и прилагане на
мерките за временно физическо ограничава-
не на психично болни лица
Чл. 8. Мярка за временно физическо ограни-
чаване се взема при едновременното наличие
на следните условия:
1. установено психично заболяване;
2. състояние на липса на самоконтрол над
поведението под въздействие на болестните
изживявания;
3. пряка и непосредствена опасност от себе-
нараняване и/или нараняване на околните;
4. липса на друго подходящо и възможно
средство за предотвратяване на себенаранява-
не и/или нараняване на околните.
Чл. 9. (1) Мярка за временно физическо ог-
раничаване се взема от:
1. лекуващия лекар, а в негово отсъствие от
заместващия го лекар;
2. дежурния лекар, ако условията по чл. 8 са
налице по време на дежурство.
(2) С разпореждането си лекарят определя:
1. мярката за временно физическо ограни-
чаване и срока за прилагането є;
2. медицинските сестри и санитарите, които
ще осъществят мярката;
3. вида и начина на наблюдение по време на
прилагане на мярката и медицинските сестри,
които ще осъществят наблюдението;
4. лечението във връзка с прилагане на мяр-
ката, когато това е необходимо;
5. медицинската сестра, която вписва в кни-
гата по чл. 14 данните, свързани с разпоредена-
та мярка.
(3) Лекарят вписва в историята на заболя-
ването:
1. данните от оценката на моментното със-
тояние на пациента;
2. обстоятелствата, налагащи използването
на мярка за временно физическо ограничаване;
3. видът на взетата мярка за физическо огра-
ничаване и срокът за прилагането є;
4. имената на членовете на екипа, осъщест-
вили мярката;
5. имената на медицинските сестри, водещи
наблюдението;
6. назначеното медикаментозно лечение;
7. промените в състоянието на пациента;