Държавен вестник, бр. 18, 2013 г., стр. 29

БРОЙ  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
телно каквато и да е добавка, необходима за запазване на стабилността на продукта и 
всякакви примеси, произтичащи от използвания процес, но с изключение на какъвто и да 
е разтворител, който може да бъде отделен без да се засяга стабилността на веществото 
или да се изменя неговия състав.
2.2.9.1.10.1.2	
Водната среда може да бъде разглеждана от гледна точка на водните организми, които 
живеят във водата и водната екосистема, от която те са част3. Поради това, основата за 
установяване на опасността е водната токсичност на веществото или сместа, въпреки 
че това може да се промени от допълнителна информация за разлагането и бионатруп-
ването.
2.2.9.1.10.1.3	
Въпреки че следващата класификация е предназначена за прилагане спрямо всички ве-
щества и смеси, признава се, че в някои случаи, напр. метали или малко разтворими 
неорганични съединения, са необходими специални указания4.
2.2.9.1.10.1.4	
Следните определения се прилагат за съкращения или понятия, използвани в този раздел:
-	
BCF: фактор на биоконцентрация;
-	
BOD: биохимична потребност от кислород;
-	
COD: химична потребност от кислород;
-	
GLP: добри лабораторни практики;
-	
EC50: ефективната концентрация на веществото, която предизвиква 50 % от макси-
малната реакция;
-	
ErC50: EC50 от гледна точка на намаляването на растежа;
-	
Kow: коефициент на съотношение октанол/вода;
-	
LC50 (50 % летална концентрация): концентрацията на субстанция във вода, която 
причинява смъртта на 50 % 50 % (половината) в група от опитни животни;
-	
L(E)C50: LC50 или EC50;
-	
NOEC: концентрация при която няма видими ефекти;
-	
Насоки за изпитания на ОИСР: Насоките за изпитвания, публикувани от Организа-
цията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР).
2.2.9.1.10.2	
Определения и изисквания във връзка с данните
2.2.9.1.10.2.1	
Основните елементи за класифициране на ваществата, опасни за околната среда (водна 
среда) са :
-	
Остра токсичност във водна среда;
-	
Потенциал за биоакумулиране или действително биоакумулиране;
-	
Разлагане (биотично или абиотично) за органични химикали; и
-	
Хронична токсичност във водна среда.	
	
	
	
	
	
2.2.9.1.10.2.2	
Въпреки че се предпочитат данни от методи на изпитване, които са съгласувани на 
международно ниво, на практика, могат да се използват и данни от национални методи, 
когато те се считат за равностойни. По принцип се приема, че данните за токсичността 
за сладководните и морските видове могат да се считат за достоверни, но е желателно да 
бъдат потвърдени чрез Насоките за изпитания на ОИСР или техен еквивалент съгласно 
принципите на Добрите Лабораторни практики (ДЛП). Когато няма такива данни, кла-
сификацията се основава на най-добрите лични данни.	
2.2.9.1.10.2.3	
Острата токсичност във водна среда обикновено се определя чрез LC50 (Насоки за изпит-
вания 203 на ОИСР или еквивалент) на риба за 96 часа, при ракообразни видове – 48 часа 
EC50 (Насока за изпитвания 202 на ОИСР или еквивалент) и/или при водорасли – 72 
или 96 часа EC50 (Насоки за изпитвания 201 на ОИСР или еквивалент). Тези видове се 
считат за заместители на всички водни организми. Данни за други видове, като Lemma 
(малки плаващи), също могат да бъдат взети предвид, ако методологията на изпитването 
е подходяща.
2.2.9.1.10.2.4	
Биоакумулиране означава чистият резултат от поемането, преобразуването и елимини-
рането на дадено вещество в резултат от всички начини на въздействие (т.е. въздух, вода, 
утайка/почва и храна).
Способността за биоакумулиране обикновено се определя посредством коефициента на 
съотношението октанол/вода, отчетено като log Kow съгласно Насоки за изпитвания107 
или 117 на ОИСР. Това представлява способноста за биоакумулиране, но опитно опре-
деленият Фактор на биоконцентрацията, (BCF) е по точният метод за измерване и е за 
предпочитане (ако е възможно). A BCF се определя съгласно Насоки за изпитвания 305 
на ОИСР.
2.2.9.1.10.2.5	
Разлагането в околната среда може да бъде биотично или абиотично (напр. хидролиза) 
и използваните критерии отразяват този факт. Лесното биоразлагане се определя бързо 
чрез изпитанията за биоразложимост на ОИСР (Насоки за изпитвания на ОИСР 301 
(A – F). Положителните резултати от тези изпитания могат да се считат за показателни 
3Това не обхваща водните замърсители, за които може да е необходимо да се отчитат въздействията извън вод-
­ната среда, такива като въздействие върху човешкото здраве и др.
4Това може да се намери в Приложение 10 на GHS.