Държавен вестник, бр. 97, 2006 г., стр. 100

С Т Р .  100
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  97
4.1.3. Вътрешният модел съответства на рис-
ковия профил и структурата на портфейла от ак-
ции. Когато инвестиционният посредник прите-
жава експозиции, които са предмет на същест-
вена нелинейна зависимост, вътрешният модел
следва да обхваща адекватно свързания с тези
инструменти риск.
4.1.4. Съотнасянето на отделните позиции към
техни аналози, пазарни индекси и рискови фактори
следва да бъде правдоподобно и добре обосновано.
4.1.5. Инвестиционният посредник удостоверя-
ва чрез емпиричен анализ уместността на риско-
вите фактори, включително способността им да
обхващат общия и специфичния риск.
4.1.6. При оценките за променливостта на до-
ходността на експозициите към акции се използ-
ват относимите и наличните данни, информация и
методи. Използват се проверени от независимо
лице вътрешни или външни данни (в това число и
групови данни).
4.1.7. Въведени са прецизни и изчерпателни
процедури за стрес тестове.
4.2. Процедури и контролни механизми за уп-
равление на риска
По отношение на разработването и използва-
нето на вътрешни модели за целите на установя-
ване на капиталовите изисквания инвестицион-
ният посредник въвежда правила, процедури и
контролни механизми за обезпечаване цялост-
ността на модела и моделиращия процес, които
включват:
4.2.1. Вътрешният модел е неразделна част от
цялостната управленска информационна система
и от управлението на позициите в акции в инвес-
тиционния портфейл. Моделът е неразделна част
и от инфраструктурата за управление на риска в
случаите, когато той се използва за измерване и
оценяване доходността на портфейла от акции със
и без отчитане на риска, за разпределяне на иконо-
мическия капитал по експозиции и за оценяване
на общата капиталова адекватност и процеса по
управление на инвестициите.
4.2.2. Създаване на управленски системи, про-
цедури и контролни функции, обезпечаващи пери-
одичен и независим преглед на всички елементи
на процеса по използване на вътрешния модел, в
това число одобрението на промени в моделите,
преглед на входящите данни и резултатите на мо-
дела (напр. потвърждаване оценките на риска).
Този преглед оценява точността, пълнотата и
уместността на входящите данни и резултатите на
модела с цел откриване и ограничаване на потен-
циални грешки, дължащи се на известните слабос-
ти и установяване на нови. Прегледът може да се
извършва от независимо вътрешно звено или не-
зависимо трето лице.
4.2.3. Подходящи системи и процедури за наб-
людение на инвестиционните ограничения и на
рисковите експозиции на позициите в акции.
4.2.4. Звената, отговорни за проектиране и внед-
ряване на модела, следва да бъдат функционално
независими от звената, отговорни за управление-
то на индивидуалните инвестиции.
4.2.5. Подходяща квалификация и компетент-
ност на лицата, отговорни за отделните етапи на
процеса по моделиране.
4.3. Утвърждаване и документация
4.3.1. Инвестиционният посредник разполага с
надеждни системи за утвърждаване точността и
целесъобразността на вътрешните модели и про-
цеса на моделиране, като всички съществени еле-
менти се документират.
4.3.2. Инвестиционният посредник използва
процеса на вътрешно утвърждаване за последова-
телна и съдържателна оценка на резултатите от
вътрешните модели и процесите по моделиране.
4.3.3. Използваните данни и техники за коли-
чествено утвърждаване следва да бъдат съпоста-
вими във времето, като всяка тяхна промяна (как-
то в източниците на данни, така и в разглежданите
периоди) се документира.
4.3.4. Инвестиционният посредник периодич-
но сравнява и документира действителната доход-
ност, включваща реализирани и нереализирани
печалби и загуби, със съответните резултати от
модела чрез използване на исторически данни за
възможно най-дълъг период. Инвестиционният
посредник документира използваните методи и
данни при тези сравнения. Анализите и докумен-
тацията се актуализират поне веднъж годишно.
4.3.5. Инвестиционният посредник извършва
утвърждаване и посредством други количествени
техники и сравнение с относими източници на
външни данни. Използваните данни следва да са
подходящи за портфейла, да се актуализират пери-
одично и да покриват уместен период на наблюде-
ние. Вътрешната оценка на резултатите от изпол-
зването на моделите се базира на възможно най-
дълъг времеви период.
4.3.6. Инвестиционният посредник следва да
разполага с надеждни вътрешни процедури за слу-
чаи, при които отклоненията на реализираните от
очакваните стойности на доходността по позици-
ите са значителни, за да поставят коректността на
оценките под съмнение. Тези стандарти следва да
са съобразени със стопанската цикличност и сис-
темните колебания в доходността. Всички корек-
ции в резултат на прегледите, направени в съот-
ветствие с изискванията за извършване на прег-
лед, се документират.
4.3.7. Вътрешният модел и процесът на моде-
лиране се документират, в това число и отговор-
ностите на лицата, включени в процесите по моде-
лиране, преглед и одобрение.
5. Корпоративно управление и контрол
5.1. Корпоративно управление
5.1.1. Всички съществени аспекти на рейтинго-
вия процес и процеса по оценяване следва да бъдат
одобрени от управленските органи на инвестици-
онния посредник или определена от него комисия
и отговорните ръководни лица. Те трябва да поз-
нават рейтинговите системи на инвестиционния
посредник и да разбират свързаните с тях управ-
ленски отчети.
5.1.2. Отговорните ръководни лица уведомяват
управленските органи или упълномощените от тях
лица за съществените промени или отклонения от
установените правила, които оказват съществено
влияние върху рейтинговите системи.
5.1.3. Отговорните ръководни лица следва да
познават структурата и функционирането на рей-
тинговите системи и да следят текущо за правил-