Държавен вестник, бр. 97, 2006 г., стр. 31

Б Р О Й  97
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
8. звеното за вътрешен контрол на инвести-
ционния посредник извършва веднъж годишно
проверка на процеса по измерване на риска,
която включва най-малко:
а) пълнотата на документацията относно
системата и процеса по управление на риска и
организацията на звеното за контрол на риска;
б) отчитането на оценките за пазарен риск в
ежедневното управление на риска и целостта
на управленската информационна система;
в) процеса на одобрение на методите и сис-
темите за оценка на риск, използвани от звено-
то за сключване на сделки и звеното за осчето-
водяване на сделки;
г) обхвата на пазарните рискове, включени
във вътрешния модел, и утвърждаване на всич-
ки съществени промени в процеса на измерва-
не на риска;
д) точността и пълнотата на данните за по-
зициите, точността и уместността на допуска-
нията за волатилност и корелация, както и точ-
ността на оценката и изчисленията за чувстви-
телност към риск;
е) проверката, която инвестиционният пос-
редник извършва за оценка на съвместимостта,
навременността и надеждността на източници-
те на данни, използвани във вътрешните моде-
ли, включително независимостта на информа-
ционните източници;
ж) проверката, която инвестиционният пос-
редник извършва за оценка на резултатите от
тестовете, които провежда за точността на вът-
решния модел.
Чл. 96. (1) Инвестиционният посредник
трябва да разполага с процедури за утвържда-
ване на вътрешните модели от квалифицира-
ни лица, които не участват в процеса по раз-
работването им, за да се осигури, че те отра-
зяват и обхващат в достатъчна степен всички
съществени рискове.
(2) Утвърждаването се извършва при първо-
началното разработване на вътрешния модел и
при всяка съществена промяна в него. Утвърж-
даване се извършва и периодично, и особено
при съществени структурни промени на пазара
или промени в състава на портфейла, които биха
довели до несъответствие на вътрешния модел
с новите условия.
(3) Освен тестовете за резултатите от вът-
решния модел утвърждаването включва и:
1. тестове с цел проверка дали допускания-
та, направени във връзка с вътрешния модел,
са подходящи и не подценяват или надценяват
риска;
2. провеждане на вътрешни тестове от ин-
вестиционния посредник с цел утвърждаване на
вътрешните модели съобразно рисковете и
структурата на неговия портфейл;
3. използване на хипотетични портфейли,
които да гарантират, че вътрешният модел от-
чита специфични структурни характеристики,
които биха могли да възникнат, като например
съществен базов риск и риск от концентрация.
Чл. 97. (1) Инвестиционният посредник на-
блюдава точността и достоверността на вът-
решните модели посредством програма за про-
веждане на бек-тестове.
(2) Бек-тестовете трябва да представят за
всеки работен ден сравнение между показате-
ля за стойност под риск за един ден, получена
по вътрешния модел на инвестиционния по-
средник, за позициите в портфейла му към
края на деня и изменението на стойността на
портфейла за един ден към края на следващия
работен ден.
(3) Заместник-председателят може да про-
верява способността на инвестиционния посред-
ник да провежда бек-тестовете по ал. 1 както
при реални, така и при хипотетични промени в
стойността на портфейла му.
(4) Бек-тестовете за хипотетични промени в
стойността на портфейла се основават на срав-
нението между стойността на портфейла към
края на деня с неговата очаквана стойност в
края на следващия ден при допускането, че няма
промяна на позициите.
(5) Заместник-председателят може да за-
дължи инвестиционния посредник да пред-
приеме подходящи мерки за подобряване на
неговата програма за провеждане на бек-тес-
тове, ако установи, че резултатите от вътреш-
ния модел за измерване на риска не са надеж-
дни. Заместник-председателят може да задъл-
жи инвестиционния посредник да извърши
бек-тестове за хипотетична и/или за реална
търговия.
(6) В случая по ал. 5 при бек-тестовете за
хипотетична търговия се използват промени-
те в стойността на портфейла, които биха на-
стъпили, ако позициите в края на деня оста-
нат непроменени, а за реалната търговия—не
се включват такси, комисиони и нетен лихвен
доход.
Чл. 98. (1) С разрешение на заместник-
председателя инвестиционният посредник
може да използва вътрешен модел при изчис-
ляване на капиталовите изисквания за специ-
фичен риск, свързан с позициите в акции и
облигации, държани за продажба, ако той
отговаря на изискванията по тази глава, как-
то и на следните изисквания:
1. дава обяснение относно историческите
промени в стойността на портфейла;
2. обхваща концентрацията относно разме-
ра и промените в състава на портфейла;
3. устойчив е при неблагоприятна среда;
4. утвърден е чрез бек-тестове, целящи да
оценят дали специфичният риск е прецизно
обхванат;
5. показва, че е чувствителен към съществе-
ни характерни различия между подобни, но не
идентични позиции;
6. обхваща събитиен риск.
(2) Тестовете по ал. 1, т. 4 могат да бъдат
извършени на базата на съответните подпорт-
фейли и по последователен начин.