Държавен вестник, бр. 97, 2006 г., стр. 90

С Т Р .  90
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  97
1.9.4. 75 % конверсионен коефициент по отно-
шение на други кредитни линии и споразумения от
типа револвиращи секюритизирани позиции към
един или няколко инвестиционни посредници; и
1.9.5. собствени оценки за конверсионни кое-
фициенти по отношение на експозиции по т. 1.9.1—
1.9.4 в случаите, когато инвестиционният посред-
ник отговаря на минималните изисквания за из-
ползване на собствени оценки и при условие, че е
получил разрешение от заместник-председателя.
1.10. Когато даден ангажимент е основание за
продължаване на друг ангажимент, инвестицион-
ният посредник трябва да използва по-ниския от
двата конверсионни коефициента, приложими за
съответните индивидуални ангажименти.
1.11. Всички други задбалансови експозиции,
които не са посочени в т. 1.1—1.9, получават след-
ните конверсионни коефициенти:
1.11.1. 100 % за позиции с пълен риск;
1.11.2. 50 % за позиции със среден риск;
1.11.3. 20 % за позиции със среден/нисък риск;
1.11.4. 0 % за позиции с нисък риск.
Задбалансовите експозиции се разпределят в
рискови категории съгласно приложение № 2.
2. Експозиции към акции
Стойността на експозицията е стойността, пред-
ставена във финансовите отчети. Приемливи изме-
рители за експозиции към акции са, както следва:
2.1. за инвестиции, които се отчитат по справед-
лива стойност, при които промените в стойността се
отчитат директно чрез приходите и собствените сред-
ства в баланса, стойността на експозицията е равна
на справедливата стойност, посочена в баланса;
2.2. за инвестиции, които се отчитат по спра-
ведлива стойност, при които промените в стой-
ността не се отчитат чрез приходите, а като ком-
понент на печалбата след отчитане на дължимите
данъци, стойността на експозицията е равна на
справедливата стойност, посочена в баланса;
2.3. за инвестиции, които се отчитат въз основа
на цената на придобиване или на по-ниската стой-
ност между цената на придобиване и пазарната
стойност, стойността на експозицията следва да
бъде цената на придобиване или пазарната стой-
ност, посочена в баланса.
3. Други активи, които нямат характер на кре-
дитни задължения
Стойността на експозицията към други акти-
ви, които нямат характер на кредитни задълже-
ния, е равна на стойността, посочена във финансо-
вите отчети.
Раздел IV
Минимални изисквания за използване на
метода, основан на вътрешен рейтинг
1. Рейтингови системи
Общи положения
а) Рейтингова система е съвкупност от всич-
ки методи, процеси, контролни механизми,
начини за събиране на данни и информационни
системи, които участват при оценката на кре-
дитния риск, отнасянето на експозициите по ка-
тегории или рейтингови групи, както и опреде-
лянето на количествени оценки за неизпълне-
ние и загуби за даден вид експозиция.
б) Когато инвестиционен посредник използ-
ва повече от една рейтингова система, основа-
нието за отнасяне на даден длъжник или сделка
към дадена рейтингова система следва да бъде
документирано и прилагано по начин, който
съответства адекватно на нивото на риска.
в) Оценъчните критерии и процеси за отна-
сяне на експозиции към отделни рейтингови
системи подлежат на периодичен преглед за
адекватността и приложимостта им спрямо
текущия портфейл и външни условия.
1.1. Структура на рейтинговата система
Когато инвестиционен посредник използва
преки оценки за рисковите параметри, тези
оценки могат да се разглеждат като резултат
върху дадена категория от непрекъсната рей-
тингова скала.
1.1.1. Експозиции към търговски предприя-
тия, институции, национални правителства и
централни банки
а) Рейтинговата система взема предвид рис-
ковите характеристики на длъжника и сделката.
б) Рейтинговата система съдържа рейтинго-
ва скала, която дава количествена оценка на
риска от неизпълнение на длъжника. Рейтин-
говата скала следва да има най-малко 7 катего-
рии за редовни длъжници и една категория за
длъжници в неизпълнение.
в) Рискова категория на длъжника е катего-
рия от рейтинговата скала, в която се отнасят
длъжници по обособени критерии за присъжда-
не на оценка на параметъра PD. Инвестицион-
ният посредник следва ясно да документира и
обоснове връзката между категорията на длъж-
ника по отношение на нивото на риска от неиз-
пълнение, характерен за всяка рискова катего-
рия, и използваните критерии за разграничава-
не на това ниво на риск от неизпълнение.
г) Инвестиционният посредник с портфей-
ли, съсредоточени в определен пазарен сегмент
и диапазон на риск от неизпълнение, следва да
разполагат с достатъчно категории длъжници
в рамките на този диапазон за избягване от
неоправдана концентрация на длъжници в рам-
ките на дадена рискова категория. Значителна
концентрация на длъжници в рамките на една
рискова категория е допустима единствено при
наличие на убедителни данни, удостоверяващи,
че категорията обхваща сравнително тесен ин-
тервал на параметъра PD и че нивото на риска
от неплащане при всички длъжници в рискова-
та категория попада в този интервал.
д) За да получи разрешение от заместник-
председателя за използването на собствени
оценки на параметъра LGD при изчисляване на
капиталовите изисквания, една рейтингова сис-
тема трябва да включва обособена рейтингова
скала за класифициране на отделните сделки в
рискови категории, отразяващи специфичните
особености по отношение на параметъра LGD.
е) Рискова категория сделки е рискова ка-
тегория от рейтинговата скала за сделките, в
която те се отнасят по обособени критерии за
присъждане на оценка на параметъра LGD.
Определението за категорията включва както
описание на това как се отнасят експозициите