Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 123

Б Р О Й  1
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  123
Компоненти от фиг. 9:
Сепаратор на неметанови фракции—NMC—за
окисляване на всички въглеводороди, с изключе-
ние на метана.
HC
Подгряван пламъчно-йонизационен детектор
(HFID)
За измерване на концентрациите на HC и на CH4.
Неговата температура трябва да се поддържа от
453  до 473 K (180 до 200 °C).
Разпределителен клапан—V1—за регулиране
потока на пробата, на нулевия газ (за настройка на
нулата) и еталонния газ. V1 е идентичен с V2 от
фиг. 7.
Електромагнитни клапани—V2, V3—за заоби-
каляне на NMC.
Иглен клапан—V4—за регулиране на потока
през NMC и през отклонението
Регулатор на налягането—R1—за контрол на на-
лягането в тръбопровода за вземане на проби и на
потока към HFID. R1 е идентичен с R3 от фиг. 7.
Разходомер—FL1—за измерване на дебита на
пробата през отклонението; идентично е с FL1 от
фиг. 7.
2. Разреждане на отработилите газове и опре-
деляне количеството на частиците
2.1. Въведение
Точки 2.2, 2.3, 2.4 и фиг. от 10 до 21 съдържат
подробни описания на препоръчителните систе-
ми за разреждане и вземане на проби. Тъй като
различни конфигурации могат да достигнат до
еквивалентни резултати, не се изисква точно съ-
ответствие с фигурите. Допълнителни компонен-
ти, например измервателни уреди, клапани, елек-
тромагнитни клапани, помпи и прекъсвачи, мо-
гат да послужат за получаване на допълнителна
информация и за координиране на функциите на
компонентите на системата. Други компоненти,
които не са необходими за осигуряване на точ-
ността на някои системи, могат да бъдат изклю-
чени, когато това изключване се основава на въз-
приетата технология.
2.2. Система за разреждане на част от потока
Описанието на системата за разреждане е посо-
чено от фиг. 10 до 18, на основата на разреждане на
част от потока отработили газове. Разделянето на
отработилите газове и последващия процес на раз-
реждане може да се реализира с помощта на раз-
лични типове системи за разреждане. За последва-
щото отделяне на частиците всичките разредени
отработили газове или само част от тях премина-
ват през системата за вземане на проби от частици-
те (т. 2.4, фиг. 20). Първият метод е от типа на
пълното вземане на проби, а вторият—от типа на
частично вземане на проби.
Пресмятането на коефициента на разреждане
зависи от типа на използваната система. Препо-
ръчват се следните типове:
Изокинетични системи (фиг. 10 и 11)
При тези системи потокът през тръбата за прех-
върляне съответства на потока на неразредените
отработили газове по отношение на скоростта и/
или налягането на газовете, което изисква едноро-
ден и без смущения поток на отработилите газове
в сондата за вземане на проби. Това обикновено се
получава, като се използва резонатор и права тръ-
ба в близост пред мястото за вземане на проби. След
това се изчислява коефициентът на разделяне по
лесно измерими величини, такива като диаметри-
те на тръбите. Има се предвид, че изокинетичният
характер се използва само за съответствие на усло-
вията на потока, но не и за съответствие в разпре-
делението на размерите. Последното по принцип
не винаги е необходимо, тъй като частиците са
достатъчно малки, за да следват линиите на пото-
ка на флуида.
Системи с регулиране на потока и измерване на
концентрациите (фиг. 12 до 16)
При тези системи се взема проба от общия по-
ток отработили газове, като се регулират дебитът
на въздуха за разреждане и общият дебит на разре-
дените отработили газове. Коефициентът на раз-
реждане се определя на основа концентрациите на
измерваните газове като CO2 или NОx, задължи-
телно намиращи се в отработилите газове на дви-
гателя. Измерват се концентрациите в разредени-
те отработилите газове и във въздуха за разрежда-
не, а при познат състав на горивото концентраци-
ята в неразредените отработилите газове може да
се измери пряко или да се определи от дебита на
горивото и уравнението за баланс на въглерода.
Системите могат да се управляват с помощта на
изчисления коефициент на разреждане (фиг. 12 и
13) или с помощта на потока в тръбата за прехвър-
ляне (фиг. 11, 12 и 13).
Системи с регулиране на потока и измерване на
дебита (фиг. 17 и 18)
При тези системи се взема проба от общия по-
ток отработили газове, като се регулират дебитът
на въздуха за разреждане и общият дебит на раз-
редените отработили газове. Коефициентът на раз-
реждане се определя от разликата между двата
дебита. Необходимо е да се извърши точно калиб-
риране на разходомерите един спрямо друг, тъй
като относителното разминаване в стойностите
на двата дебита може да доведе до значителни
грешки при по-високи коефициенти на разрежда-
не (равно на 15 или по-голямо). Регулирането на
дебита е сравнително просто, когато дебитът на
разредените отработили газове се поддържа пос-
тоянен, а при необходимост се изменя дебитът на
въздуха за разреждане.
Когато се използват системи за разреждане на
част от потока, трябва да се обръща внимание за
избягване на потенциалните проблеми със загуби-
те на частици в тръбата за прехвърляне, като за
определяне на коефициента на разреждане се оси-
гури вземането на представителна проба от отра-
ботилите газове на двигателя. В описаните систе-
ми тези критични области се отчитат.
Фиг. 10. Система за разреждане на част от потока с изо-
кинетична сонда и частично взимане на проби
(SB управление)