Държавен вестник, бр. 13, 2007 г., стр. 7

Б Р О Й  13
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
“(3) Арендодателят по договор за аренда на
държавни или общински земи, сключен при
условията на ал. 2, може да го развали с писме-
но предупреждение по реда на чл. 87 от Закона
за задълженията и договорите.”
§ 33. В Закона за възстановяване на собстве-
ността върху горите и земите от горския фонд
(обн., ДВ, бр. 110 от 1997 г.; изм., бр. 33, 59 и 133
от 1998 г., бр. 49 от 1999 г., бр. 26 и 36 от 2001 г.,
бр. 45, 63 и 99 от 2002 г., бр. 16 от 2003 г., бр. 30
от 2006 г.) се правят следните изменения и до-
пълнения:
1. В чл. 13, ал. 3:
а) в изречение първо думите “протоколи от
комисиите по трудово-поземлената собстве-
ност” се заличават;
б) досегашното изречение трето става изре-
чение второ;
в) досегашното изречение второ става изре-
чение трето и се изменя така: “Не могат да бъдат
основание за доказване правото на собственост:
1. писмени декларации на заявителите;
2. свидетелски показания;
3. протоколи за определяне “предмета на
горското стопанство”, издадени въз основа на
чл. 22 от Закона за горите от 1922 г. и чл. 20 от
Закона за горите от 1925 г.”.
2. В чл. 15:
а) досегашният текст става ал. 1;
б) създават се ал. 2—5:
“(2) По делата по чл. 13, ал. 2, 6 и 11 се при-
зовава регионалното управление на горите,
както и държавното лесничейство или държав-
ната дивечовъдна станция по местонахождени-
ето на имота.
(3) По дела за гори и земи от държавния
горски фонд по чл. 13, ал. 8 се призовава реги-
оналното управление на горите, държавното
лесничейство или държавната дивечовъдна
станция по местонахождението на имота.
(4) Регионалното управление на горите може
да се представлява пред съда от лицата по чл. 18,
ал. 2 и чл. 20, ал. 1, букви “а” и “в” от Граждан-
ския процесуален кодекс, както и от упълномо-
щено от началника на регионалното управле-
ние на горите лице с юридическо образование,
което е в трудово правоотношение със съответ-
ното държавно лесничейство или съответната
държавна дивечовъдна станция.
(5) Държавното лесничейство или държав-
ната дивечовъдна станция може да се представ-
лява пред съда от лицата по чл. 18, ал. 2 и чл. 20,
ал. 1, букви “а” и “в” от Гражданския процесу-
ален кодекс, както и от упълномощено от ди-
ректора лице с юридическо образование, което
е в трудово правоотношение със съответното
регионално управление на горите.”
3. Параграф 4б от преходните и заключител-
ните разпоредби се отменя.
4. Параграф 5 от преходните и заключител-
ните разпоредби се изменя така:
“§ 5. (1) Не се възстановява вещно право на
ползване, предоставено на физически и юриди-
чески лица и общини преди влизането в сила на
Закона за стопанисване и ползуване на горите
(обн., ДВ, бр. 71 от 1948 г.; изм., бр. 270 от 1950 г.;
отм., Изв., бр. 89 от 1958 г.), в т. ч. “балталъци”,
“къшлаци” и “яйлаци”.
(2) Този закон не се прилага за лица, на ко-
ито от държавата са отстъпени гори и земи за
вечно ползване.”
5. В преходните и заключителните разпоред-
би се създават § 5а и 5б:
“§ 5а. Когато сроковете по чл. 13, ал. 10 са
изтекли, министърът на земеделието и горите
или заинтересованите лица могат да направят
искане в 6-месечен срок от влизането в сила на
този закон. Общинската служба по земеделие и
гори се произнася с решение в тримесечен срок.
§ 5б. (1) Исковете по чл. 13, ал. 2 се предявя-
ват в тримесечен срок от влизането в сила на
този закон.
(2) Висящите производства по чл. 13, ал. 2 се
приключват при условията и по реда на този
закон.”
§ 34. В Закона за допитване до народа (обн.,
ДВ, бр. 100 от 1996 г.; изм., бр. 69 от 1999 г., бр. 24
от 2006 г.) се създава чл. 48а:
“Чл. 48а. (1) Кметът на общината, района,
кметството  свиква ежегодно до края на месец
февруари общо събрание на населението за опре-
деляне на правила  за  ползване на общинските
мери и пасища за отглеждане на животни в съот-
ветствие с условията за поддържане на земята в
добро екологично и земеделско състояние.
(2) Когато на събранието по ал. 1 не се явят
необходимият брой гласоподаватели, по пред-
ложение на кмета на общината, района, кметс-
твото правилата за ползване на общинските мери
и пасища се определят от общинския съвет.
(3) Решението на общото събрание или на
общинския съвет съдържа:
1. съгласие за предоставяне на общинските
мери и пасища за общо ползване от земеделски
стопани и/или техни сдружения;
2. задълженията на общината и на ползвате-
лите за поддържането на мерите и пасищата.
(4) Към решението се прилага списък с дан-
ни за земеделските стопани или техни сдруже-
ния, регистрирани като юридически лица, от-
глежданите от тях животни, данни за физичес-
ките блокове и парцелите на общинските мери
и пасища, както и други данни, изискващи се за
кандидатстване за подпомагане по схемата за
единно плащане на площ.
(5) Кметът на общината, района, кметство-
то  съгласува списъка с местната ветеринарно-
медицинска служба.
(6) Решението на общото събрание, съответ-
но на общинския съвет, е правно основание за
ползване на общинските мери или пасища за
целите на чл. 41 от Закона за подпомагане на
земеделските производители.
(7) Земеделски стопанин, включен в списъ-
ка по ал. 4, може да получи заверено от кмета
на общината, района, кметството копие на ре-
шението за определяне на правилата  за  полз-
ване на общинските мери и пасища.”
 § 35. В Закона за подпомагане на земеделс-
ките производители (обн., ДВ, бр. 58 от 1998 г.;
изм., бр. 79 и 153 от 1998 г., бр. 12, 26, 86 и 113 от