Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  38
Според мотивите на искането оспорената
конституционност на чл. 18, ал. 2, т. 1 ЗДБ за
2009 г. се основава на противоречието є  с чл. 84,
т. 2 и чл. 106 от Конституцията. Чрез атакува-
ната разпоредба се дава възможност на Ми-
нистерския съвет да променя приетите с акт
на НС конкретни параметри на бюджета за
2009 г. и по-точно—бюджетното салдо  като
конкретно съотношение между приходите и
разходите на държавата, съгласно чл. 2 и след-
ващите от ЗУДБ.
С тази законова възможност—да се изме-
ня държавният бюджет единствено по диск-
реция на Министерския съвет, без ясно посо-
чени и приети по съответния ред параметри и
с акт на орган на изпълнителната власт, спо-
ред искателя, Министерският съвет напуска
конституционоустановената територия на из-
пълнителната власт и навлиза в изключител-
ната компетентност на Народното събрание.
Последното е единственият орган, приел за-
кона за държавния бюджет, който има и пра-
вомощията да го изменя през съответната
финансова година.
В изпратеното от Народното събрание ста-
новище, прието от Комисията по бюджет и фи-
нанси, се обръща внимание на факта, че по вре-
ме на съставянето на държавния бюджет не са
могли да бъдат предвидени и отчетени всички
неблагоприятни резултати от развитието на
финансовата и икономическата криза, поради
което в процеса на обсъждане и приемане на
ЗДБ за 2009 г. НС е приело предложението на
МС по чл. 18, ал. 2, т. 1  с препращане към ал. 1.
Законодателят, при предвидените там условия,
е дал право на МС да може да намалява утвър-
деното бюджетно салдо по чл. 1, ал. 3 до разме-
ра на неизпълнението на приходите по държав-
ния бюджет.  Чрез възлагането на правомощие
за промяна на бюджетните показатели законо-
дателят цели да се поддържа положително
бюджетно салдо в консолидираната фискална
програма. С това възлагане, при достатъчно оп-
ределени условия в ал. 1, към която чл. 18, ал. 2,
т. 2 препраща, както и в ал. 3, според НС, не се
отменя конституционното право на НС през го-
дината да предприеме промени в ЗДБ за 2009 г.
Според Министерския съвет искането е не-
обосновано, тъй като в оспорената разпоредба
МС не е споменат. Правомощия на МС се въз-
лагат едва с ал. 3 на същия член, която не е
оспорена от искателя. В този смисъл съображе-
нията на искателя не се отнасят за оспорената
разпоредба. Министерският съвет твърди, че
искането е и неоснователно поради следното:
Първоначално приетият от МС бюджет за
2009 г. е основан на заложените в него полити-
ки и мерки за ограничаване на отражението на
световната финансова криза върху икономика-
та на страната, включващи благоприятна фи-
нансова политика, противодействаща на дис-
баланса в икономиката, чрез поддържане на
положително салдо по консолидираната фис-
кална програма—не по-малко от 3 % от брут-
ния вътрешен продукт и фиксирано максимал-
но ниво на разходите, които се преразпределят
чрез бюджета. Едновременно с това в проекто-
бюджета е била предвидена възможност при
определени условия да могат да се одобряват
допълнителни инвестиционни разходи в рам-
ките най-малко на 1% от прогнозата за вътреш-
ния брутен продукт на страната, с което да може
да се намали утвърденото бюджетно салдо по
републиканския бюджет, но при условие че
положителното бюджетно салдо по консоли-
дираната фискална програма след извършване-
то на тези разходи не се намалява под 2% от
тази прогноза.
С оглед на динамично променящите се иконо-
мически перспективи, поради финансовата кри-
за и очакваното намаление на растежа на брут-
ния продукт приетият от МС и внесен като Зако-
нопроект за държавния бюджет за 2009 г. е при-
ет от НС със същата философия, но с по-голямо
салдо по републиканския бюджет и с намален
размер на нелихвените разходи и трансфери. Това
е довело до промени в чл. 18, вкл. и в оспорената
разпоредба на ал. 2, т. 1, според която в случаите
по ал. 1 утвърденото бюджетно салдо може да се
намали до размера на неизпълнението на прихо-
дите по държавния бюджет. Така според МС за-
конодателят допуска отклонение от изискването
за поддържане през годината на утвърденото с
чл. 1, ал. 3 бюджетно салдо, стига то да е положи-
телно, като в ал. 2 определя разбирането си за
положително салдо в този случай.
В подкрепа на твърдението си за неоснова-
телност на искането МС се позовава и на прак-
тиката на КС—к.д. № 17 от 2000 г., Решение № 6
от 2001 г., с което според него КС се произнася
по аналогичен въпрос, като дава задължително
тълкуване на чл. 106 от Конституцията в частта
му: “МС ръководи изпълнението на държавния
бюджет”. Според разбирането си за тези реше-
ния МС твърди, че по чл. 18, ал. 2, т. 1, препра-
щащ към ал. 1, МС извършва оперативно уп-
равление на един вече приет от НС бюджет на
Република България, включващо и предвиде-
ната в чл. 35, ал. 2 и 3 ЗУДБ възможност за
допълнително изразходване на средства, кога-
то те не са гласувани от НС.
Според министъра на финансите твърдяна-
та противоконституционност на атакуваната
разпоредба се предпоставя от искателя поради
неточно разбиране на съдържанието на чл. 84,
т. 2 и чл. 106 от Конституцията по повод на
държавния бюджет и разпределението на
бюджетните правомощия между законодател-
ната и изпълнителната власт.
Изключителното правомощие на НС да при-
еме държавния бюджет не изключва възмож-
ността то да определи условията, при които се
извършва неговото изпълнение. Такива прави-
ла са установени в ЗУДБ, както и се установя-
ват с годишните закони за държавния бюджет.
Даването на допълнителна специфична уредба
с годишния закон за държавния бюджет, ка-
къвто е случаят с чл. 18, не изключва НС от
законодателния процес, тъй като тази уредба е
дадена със закон и предвижда възможности от