Държавен вестник, бр. 60, 2003 г., стр. 9

Б Р О Й  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 10
26 юни 2003 г.
по конституционно дело № 12 от 2003 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел—Румен Янков, и членове: Георги Марков,
Тодор Тодоров, Неделчо Беронов, Стефанка
Стоянова, Маргарита Златарева, Васил Гоцев,
Людмил Нейков, Пенка Томчева, Лазар Гру-
ев, при участието на секретар-протоколиста
Росица Топалова разгледа в закрито заседа-
ние на 26 юни 2003 г. конституционно дело
№ 12 от 2003 г., докладвано от съдията Васил
Гоцев.
Делото е образувано от Конституционния съд
на 9 май 2003 г. по искане на петчленен състав
на Върховния административен съд по реда на
чл. 150, ал. 2 от Конституцията.
Петчленен състав на Върховния админис-
тративен съд на основание чл. 150, ал. 2 от
Конституцията и чл. 10 от Закона за Върхов-
ния административен съд е сезирал Консти-
туционния съд с искане да установи противо-
конституционността на разпоредбите на чл. 1,
ал. 1 от Закона за държавните такси (ЗДТ)
(обн., ДВ, бр. 104 от 1951 г.; изм., бр. 55 от
1991 г. и бр. 100 от 1996 г.), в частта му, с ко-
ято на Министерския съвет е делегирано пра-
вомощие да одобрява тарифи, с които да оп-
ределя размера на държавните такси, и на
чл. 8, ал. 2 от Закона за кадастъра и имотния
регистър (ДВ, бр. 34 от 2000 г.).
Искателят ВАС поддържа, че делегацията
по чл. 1, ал. 1 ЗДТ, която овластява Министер-
ския съвет да одобрява тарифи, които опреде-
лят размера на държавните такси, събирани
от органите на съдебната власт, от другите дър-
жавни органи и бюджетни организации, про-
тиворечи на чл. 60, ал. 1 от Конституцията, спо-
ред който данъците и таксите се установяват
само със закон. Същото се отнася и за чл. 8,
ал. 2 от Закона за кадастъра и имотния регис-
тър (ЗКИР).
С определение от 20 май 2003 г. Конституци-
онният съд е допуснал искането за разглеждане
по същество и е конституирал като заинтересу-
вани страни по делото Народното събрание,
Министерския съвет, министъра на финансите,
министъра на регионалното развитие и благо-
устройството, министъра на правосъдието и
Националното сдружение на общините в Репуб-
лика България.
В изпълнение на предоставената им от Кон-
ституционния съд възможност становища по
основателността на искането са представили
всички.
Съображения по искането на петчленния
състав на Върховния административен съд е
изготвил и неговият председател.
Националното сдружение на общините в
Република България и председателят на Вър-
ховния административен съд подкрепят иска-
нето по мотивите, изложени в него.
Всички останали заинтересувани страни
смятат, че то е неоснователно. Според тях
чл. 60, ал. 1 от Конституцията създава задъл-
жение със закон да бъдат установени данъци-
те и таксите, а чл. 84, т. 3 от Конституцията
постановява, че Народното събрание опреде-
ля размера само на данъците.
За да се произнесе по основателността на
искането, Конституционният съд взе предвид
следното:
1. Относно противоконституционността
на чл. 1, ал. 1 от Закона за държавните такси
(ЗДТ)
Разпоредбата постановява, че държавните
такси се събират от органи и бюджетни органи-
зации в “размери, определени с тарифи, одоб-
рени от Министерския съвет”.
Дадената делегация съществува още в пър-
воначалната редакция на чл. 1, ал. 1 ЗДТ от
1951 г. Тя е запазена както при изменението на
текста, обнародвано в ДВ, бр. 55 от 12 юли
1991 г., влязло в сила след действащата Консти-
туция, така и при изменението от 1996 г.
Поради това че предоставената делегация
на Министерския съвет да одобрява тарифите
за таксите е възпроизведена и в изменението
на чл. 1, ал. 1 от закона, при действие на се-
гашната Конституция не се поставя въпросът
за прилагането на § 3 от нея. Искането не за-
сяга заварен от Конституцията от 1991 г. за-
кон, а се отнася за закон, създаден, след като
тя действа.
Член 84, т. 3 от Конституцията постановя-
ва, че Народното събрание установява данъ-
ците и определя техния размер. Член 60, ал. 1
от Конституцията казва, че гражданите са
длъжни да плащат данъци и такси, установе-
ни със закон.
Според чл. 60, ал. 2 от нея данъчните облек-
чения и утежнения могат да се установяват също
така със закон. Таксите в тази разпоредба не са
включени.
Определянето на размера на данъците може
да стане единствено от законодателния орган.
Съгласно чл. 84, т. 3 от Конституцията Народ-
ното събрание не само установява данъците,
но и определя техния размер. То не може да
делегира това свое право на изпълнителната
власт.
Веднага следва да се отбележи разликата
между понятията “установява” и “определя”.
“Установяване” означава въвеждане, посоч-