Държавен вестник, бр. 59, 2007 г., стр. 19

Б Р О Й  59
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
Доказателствена тежест
Чл. 154. (1) Всяка страна е длъжна да уста-
нови фактите, на които основава своите иска-
ния или възражения.
(2) Не е необходимо да се доказват факти, за
които съществува установено от закон предпо-
ложение. Оборване на такива предположения
се допуска във всички случаи, освен когато за-
кон забранява това.
Неподлежащи на доказване факти
Чл. 155. Не подлежат на доказване общоиз-
вестните и служебно известните на съда факти,
за които съдът е длъжен да съобщи на страните.
Доказателствено искане
Чл. 156. (1) В доказателственото си искане
страната посочва фактите и средствата, чрез
които те ще бъдат доказани.
(2) В искането за допускане разпит на свиде-
тел страната посочва за кои факти ще бъде
разпитван, трите му имена и адреса, когато иска
призоваването му.
(3) В искането за допускане на обяснения на
другата страна се формулират въпросите, на
които тя да отговори.
(4) В искането за допускане на експертиза се
посочва в коя област са необходими специални
знания, какъв е предметът и задачата на екс-
пертизата.
Допускане на доказателства
Чл. 157. По допускане на доказателствата съ-
дът се произнася с определение, като определя
и срока за събирането им. Срокът започва да
тече от деня на съдебното заседание, в което е
определен, включително за страната, която не
се е явила.
Срок за събиране на доказателствата
Чл. 158. (1) Ако събирането на някое дока-
зателство е съмнително или представлява осо-
бена трудност, съдът може да определи съотве-
тен срок за събирането му, след изтичането на
който делото се гледа без него.
(2) При по-нататъшното разглеждане на
делото доказателството може да бъде събрано,
ако това не забавя производството.
Недопускане на доказателствата
Чл. 159. (1) Исканията на страните за допус-
кане на доказателства за факти, които нямат
значение за решаване на делото, както и несво-
евременните искания за допускане на доказа-
телства се отхвърлят от съда с определение.
(2) Когато за установяване на един и същ
факт страната сочи повече свидетели, съдът
може да допусне само някои от тях. Останалите
свидетели се допускат, ако призованите не ус-
тановят спорния факт.
Разноски за събиране на доказателства
Чл. 160. (1) Когато за събиране на доказа-
телства са необходими разноски, съдът опре-
деля размер и срок за внасянето им. Срокът
тече от деня на съдебното заседание, в което е
определен, включително за страната, която не
се е явила.
(2) Доказателствата се събират след пред-
ставянето на документ за внасяне на определе-
ния депозит за разноски.
(3) Срокът за внасяне на разноски се пре-
късва с подаването на молба за освобождаване
от внасянето им и не тече, докато молбата се
разглежда.
Последици от възпрепятстване на
доказването
Чл. 161. С оглед на обстоятелствата по де-
лото съдът може да приеме за доказани факти-
те, относно които страната е създала пречки за
събиране на допуснати доказателства.
Право на преценка
Чл. 162. Когато искът е установен в своето
основание, но няма достатъчно данни за него-
вия размер, съдът определя размера по своя
преценка или взема заключението на вещо лице.
Раздел II
Свидетелски показания
Задължение за свидетелстване
Чл. 163. (1) Свидетелят е длъжен да се яви
пред съда, за да даде показания.
(2) При наличие на важна причина разпи-
тът на свидетеля може да се проведе и преди
определения за заседанието ден, както и извън
помещението на съда. За този разпит се призо-
вават страните.
Допустимост на свидетелските показания
Чл. 164. (1) Свидетелски показания се допус-
кат във всички случаи, освен ако се отнася за:
1. установяване на правни сделки, за дейст-
вителността на които закон изисква писмен акт;
2. опровергаване съдържанието на официа-
лен документ;
3. установяване на обстоятелства, за доказ-
ването на които закон изисква писмен акт, как-
то и за установяване на договори на стойност,
по-голяма от 5000 лв., освен ако са сключени
между съпрузи или роднини по права линия, по
съребрена линия до четвърта степен и по сва-
товство до втора степен включително;
4. погасяване на установени с писмен акт
парични задължения;
5. установяване на писмени съглашения, в
които страната, която иска свидетелите, е участ-
вала, както и за тяхното изменение или отмяна;
6. опровергаване на съдържанието на изхо-
дящ от страната частен документ.
(2) В случаите на ал. 1, т. 3, 4, 5 и 6 свидетел-
ски показания се допускат само при изрично
съгласие на страните.
Изключения от недопустимостта
Чл. 165. (1) В случаите, в които законът изис-
ква писмен документ, свидетелски показания
се допускат, ако бъде доказано, че документът
е загубен или унищожен не по вина на страната.