Държавен вестник, бр. 6, 2003 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  6
и в двата случая между двете предприятия в
техните търговски или финансови отношения
са приети или наложени условия, различни от
тези, които биха били приети между независи-
ми предприятия, тогава всяка печалба, която,
ако ги нямаше тези условия, би възникнала, но
поради тези условия не е възникнала за едно от
предприятията, може да бъде включена в пе-
чалбите на това предприятие и съответно обло-
жена с данъци.
2. Когато една от договарящите държави
включи в печалбата на предприятие на тази
държава и съответно обложи с данък печалби,
по отношение на които предприятие на другата
договаряща държава е било подложено на об-
лагане с данък в тази друга държава, и така
включените печалби са печалби, които биха
възникнали за предприятието на първата посо-
чена държава, ако договорените условия между
двете предприятия бяха такива, каквито биха
били договорени между независими предприя-
тия, то тогава тази друга държава ще направи
съответното уточнение на начисления от нея
данък върху тези печалби. При извършването
на такова уточнение се вземат предвид другите
разпоредби на спогодбата и компетентните
органи на договарящите държави при необхо-
димост се консултират един с друг.
Член 10
Дивиденти
1. Дивидентите, изплатени от дружество,
което е местно лице на едната договаряща дър-
жава, на местно лице на другата договаряща
държава, могат да се облагат с данък в тази
друга държава.
2. Въпреки това такива дивиденти могат също
да се облагат с данък и в договарящата държава,
на която дружеството, изплащащо дивидентите,
е местно лице и в съответствие със законодател-
ството на тази държава, но когато притежате-
лят на дивидентите е местно лице на другата
договаряща държава, наложеният данък няма
да надвишава 5 на сто от брутната сума на диви-
дентите. Компетентните органи на договарящи-
те държави ще определят начина на прилагане
на това ограничение чрез взаимно споразуме-
ние. Тази алинея не засяга данъчното облагане
на дружеството по отношение на печалбите, от
които се изплащат дивидентите.
3. Терминът “дивиденти”, употребен в този
член, означава доходи от всякакъв вид акции
или други права с изключение на вземания за
дълг, даващи право на участие в печалбите, как-
то и други доходи от корпоративни права, които
са подчинени на същия данъчен режим, като
доходи от акции в съответствие със законода-
телството на държавата, на която дружеството,
извършващо разпределението, е местно лице.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прилагат,
ако притежателят на дивидентите, който е мест-
но лице на едната договаряща държава, извърш-
ва стопанска дейност в другата договаряща
държава, на която е местно лице дружеството,
изплащащо дивидентите, чрез място на стопан-
ска дейност, разположено там, или упражнява
в тази друга държава независими лични услуги
чрез определена база, разположена там, и учас-
тието, във връзка с което се изплащат дивиден-
тите, е действително свързано с това място на
стопанска дейност или определена база. В този
случай се прилагат съответно разпоредбите на
чл. 7 или 14 съобразно случая.
5. Когато дружество, което е местно лице на
едната договаряща държава, получава печалби
или доходи от другата договаряща държава, тази
друга държава не може да налага никакъв да-
нък върху дивидентите, платени от дружество-
то, освен доколкото тези дивиденти са платени
на местно лице на тази друга държава или до-
колкото участието, във връзка с което са плате-
ни дивидентите, е действително свързано с място
на стопанска дейност или определена база, на-
миращи се в тази друга държава, нито да облага
неразпределените печалби на дружеството с
данък върху неразпределените печалби, дори
ако изплатените дивиденти или неразпределе-
ните печалби се състоят изцяло или частично
от печалби или доходи, произхождащи в тази
друга държава.
Член 11
Лихви
1. Лихвите, възникващи в едната договаря-
ща държава и платени на местно лице на друга-
та договаряща държава, могат да се облагат с
данък в тази друга държава.
2. Въпреки това тези лихви могат също да се
облагат с данък и в договарящата държава, в
която възникват и съобразно законодателство-
то на тази държава, но когато притежателят на
лихвите е местно лице на другата договаряща
държава, наложеният данък няма да надвиша-
ва 7 на сто от брутната сума на лихвите. Компе-
тентните органи на договарящите държави ще
определят начина на прилагане на това ограни-
чение чрез взаимно споразумение.
3. Независимо от разпоредбите на ал. 2 лих-
вите, възникващи в едната договаряща държа-
ва и изплащани на правителството на другата
договаряща държава, на правителствена орга-
низация или на Националната банка на тази
друга държава, няма да се облагат с данък в
първата договаряща държава.
4. Терминът “лихви”, използван в този член,
означава доход от вземания за дълг от всякакъв
вид независимо от това, дали са обезпечени или
не с ипотека и носещи или не правото за участие
в печалбите на длъжника и по-специално дохо-
ди от държавни ценни книжа и доходи от бонове
и облигации, включително от премии и бонуси,
свързани с такива ценни книжа, бонове или об-
лигации. Парични санкции за закъснели плаща-
ния не се считат за лихви за целите на този член.