Държавен вестник, бр. 53, 2012 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  53
на осигурените. Президентът не поддържа и 
искането относно твърдението за противоречие 
с принципа на правовата държава (чл. 4, ал. 1 
от Конституцията). Според него не бива да се 
допуска принципът за правовата държава да бъде 
непрекъснато натоварван, при което всякакво 
правно нарушение да бъде определяно като 
противоречащо на правовата държава. Според 
президента осигурените лица нямат право на 
собственост върху своите здравни вноски, за 
да се претендира, че то е нарушено.
Министерският съвет не подкрепя предло­
женото в искането на народните представи­
тели, че оспорените норми противоречат на 
разпоредби от Конституцията. Той счита, че 
искането за установяване на противоконсти­
туционност е неоснователно. Предоставянето 
на средства е целево за медицинска дейност 
и не следва да се разглежда като акт на при­
нудително отчуждаване по смисъла на чл. 17, 
ал. 5 от Конституцията. Вноските не са частна 
собственост на здравноосигурените лица, както 
приемат вносителите на искането.
Министърът на финансите приема, че не 
всяко правно нарушение трябва да бъде ква­
лифицирано като противоречие на правовата 
държава, а единствено нарушаването на ком­
понентите, формиращи правовата държава. 
Настоящият случай не попада в такава хипотеза. 
Освен това средствата по бюджета на НЗОК са 
публични средства и не могат да се разглеждат 
като средства на здравноосигурените лица. 
Според него в случая не е налице фактическа 
конфискация, а атакуваните разпоредби не 
противоречат и на чл. 52 от Конституцията.
Министърът на здравеопазването също не 
споделя искането на народните представители за 
противоконституционност. Според него задължи­
телното здравно осигуряване се осъществява на 
принципите на солидарността на осигурените при 
ползване на набраните средства. А това означава, 
че заплатените вноски не се набират по лични 
партиди на вносителите, а се осигуряват при 
равен достъп на всички лица, техни вносители. 
Неоснователни са и доводите, свързани с „кон­
фискация“ на средства на НЗОК. Разпоредбите 
на чл. 1, ал. 2, ред 5 и § 5 ЗБНЗОК за 2012 г. не 
могат да се приемат за противоконституционни, 
тъй като създават законови механизми за запла­
щане на медицинските дейности в изпълнение 
на конституционната делегация на чл. 52, ал. 1 
и 2 от Конституцията.
Комисията за защита на конкуренцията 
счита, че оспорените разпоредби от ЗБНЗОК 
не противоречат на конституционни норми. Те 
съответстват и на правилата на конкуренцията. 
Дейността, свързана със здравните фондове 
и здравеопазването, е основана на принципа 
на солидарността и е изцяло с нестопанска 
цел. Прехвърлянето на средства от ЗБНЗОК 
към Министерството на здравеопазването не 
би могло да представлява ограничение и на 
конкуренцията.
Съюзът на юристите в България приема, 
че уреждането на начина на финансиране на 
разходите за лекарства и дейности не може 
да се окачестви като конфискация на средства 
от здравната каса в полза на държавния бю­
джет. Веднъж вече събрани, тези средства не 
могат да бъдат разглеждани като „средства на 
гражданите“. Трансферирането на тези средства 
не е в нарушение на Конституцията, защото 
те са престанали да бъдат частна собственост.
В становищата си Конфедерацията на незави­
симите синдикати в България, Конфедерацията 
на труда „Подкрепа“, Българският лекарски 
съюз и сдружение „Национална пациентска 
организация” изцяло подкрепят исканията 
на народните представители. В становище­
то на КНСБ се твърди, че с трансфера на 
100 000 000 лв. от касата към Министерството 
на здравеопазването се нарушават принципите 
на здравното осигуряване. КТ „Подкрепа“ пък 
твърди, че с тези средства няма да се извърш­
ват здравноосигурителни плащания, защото 
Министерството на здравеопазването може 
да заплаща само държавно гарантираните по 
Конституция дейности. Недопустимо е чрез 
бюджета на НЗОК да се финансира държавният 
бюджет. Българският лекарски съюз приема, 
че законодателят неправилно е отклонил чрез 
бюджета на НЗОК суми от здравните вноски 
за други дейности, като по този начин е по­
становил противоконституционен законов акт.
ІІІ. 
Конституционният съд, след като обсъди до­
водите и съображенията, изложени в искането 
и становищата на заинтересуваните страни, за 
да се произнесе, взе предвид следното:
Осигурителното право е отрасъл на правото, 
който спада към публичноправните отрасли. 
Днес то е признато за основно право на човека, 
а според съдържанието, което имат, обществе­
ните отношения, предмет на регулиране от този 
отрасъл на правото, се делят на две групи: а) 
отношения по общественото осигуряване; б) 
отношения по здравното осигуряване. Може 
да се каже, че в центъра на отношенията по 
общественото осигуряване стои материалното 
затруднение на човека, а в центъра на здравното 
осигуряване стои запазването и укрепването на 
неговото здраве, установяването и лечението 
на болестното му състояние.
Между двата вида отношения съществуват 
много общи черти, но има и редица различия. 
Тук ще се спрем само на здравноосигурителни­
те отношения, и то на тези техни юридически 
белези, които преди всичко ги отличават от 
другите. Така например, здравноосигурител­
ните отношения имат имуществен характер и 
се реализират с не малко парични средства. 
Престацията, каквато е и медицинската помощ, 
също се оценява в пари. В тази насока те не 
се различават от отношенията по общественото 
осигуряване. Може да се каже, че основните 
различия между тях са в набирането, управле­
нието и разходването на тези средства.