Държавен вестник, бр. 43, 2013 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  43
4.3.5.1. очакван обем на микробиологичните 
изследвания през годината; 
4.3.5.2. протокол за вземане и транспорт на 
проби за микробиологично изследване; 
4.3.5.3. правила за осигуряване на основните 
видове микробиологични изследвания.
4.4. Лечебните заведения за болнична помощ 
трябва да участват редовно в специализираните 
национални мрежи за надзор на ВБИ, АМР и 
консумация на антимикробни средства (Кате-
гория ІV). 
5. Изисквания към съдържанието и структу-
рата на програмите за профилактика и контрол 
на ВБИ и АМР в лечебни заведения за извън-
болнична помощ 
5.1. Лечебните заведения за извънболнична 
помощ трябва да разполагат с годишна обща 
програма за профилактика и контрол на ВБИ и 
ограничаване на АМР (Категория ІV). 
5.2. Програмата за профилактика и контрол 
на ВБИ и ограничаване на АМР в лечебните 
заведения за извънболнична помощ трябва да 
включва (Категория ІV):
5.2.1. оценка на риска от инфекции за пациенти 
и трети лица и за персонала (имунозащитеност 
и мерки за подобряване на ситуацията чрез 
имунизации, лични предпазни средства и др.);
5.2.2. мерки за повишаване на квалифика-
ция на персонала в областта на контрола на 
инфекциите;
5.2.3. правила за: 
5.2.3.1. използване на лични предпазни сред-
ства;
5.2.3.2. асептични техники при обслужване 
на пациентите;
5.2.3.3. обработка и стерилизация на медицин-
ски изделия и апаратура за многократна употреба; 
5.2.3.4. постекспозиционна профилактика 
(мерки при експозиция на кръв и телесни теч-
ности, работа с остри предмети);
5.2.3.5. превенция, докладване и контрол на 
случаите на наранявания с остри предмети;
5.2.4. дезинфекционна политика (кожа, по-
върхности, инструменти);
5.2.5. управление на болничните отпадъци;
5.2.6. политика за ограничаване разпростра-
нението на АМР за:
5.2.6.1. емпирично приложение на антибиоти-
ци и антибиотична профилактика в хирургията;
5.2.6.2. вземане и транспорт на проби за мик-
робиологично изследване.
6. Критерии за установяване на ВБИ
Критериите за установяване на ВБИ се ос-
новават на клинични и лабораторни данни и 
са адаптирани по дефинициите, прилагани от 
Центъра за контрол и профилактика на боле-
стите (CDC).
ВБИ се проявява чрез поява на локални или 
системни признаци за инфекция като реакция 
към наличието (инвазията) на микроорганизми 
или техните токсини. При това не трябва да има 
признаци, че инфекцията е съществувала към 
момента на приемането в лечебното заведение 
за болнична помощ или е била в инкубационен 
период. Освен това:
6.1. Решението за наличие на инфекция се 
взема, като се имат предвид клиничните данни 
и резултатите от лабораторните изследвания. 
6.2. Клиничните данни могат да бъдат по-
лучени от директното наблюдение на пациента 
или от медицинската документация.
6.3. Лабораторните данни могат да бъдат 
културелни находки, резултати от серологични 
изследвания, от микроскопски методи за доказ-
ване и т.н. 
6.4. Други диагностични изследвания, които се 
вземат предвид, са напр. рентгенови, ултразвуко-
ви, компютъртомографски (КТ), ядреномагнитен 
резонанс (ЯМР), сцинтиграфски и ендоскопски 
изследвания, биопсии или пункции. 
6.5. Диагнозата на лекуващия лекар, резул-
татът от директното наблюдение по време на 
операция, от ендоскопско или от друго изследване 
също е приемлив критерий за някои инфекции, 
доколкото няма належащи причини за приемане 
на противното (напр. предполагаеми диагнози, 
които след това не са могли да бъдат потвърдени). 
Вътреболничните инфекции могат да бъдат 
предизвикани от ендогенни или от екзогенни 
причинители. Инфекции, придобити по време 
на престоя в лечебното заведение за болнична 
помощ и доказани едва след напускането му, 
също се считат за вътреболнични. Инфекции, 
които са свързани с усложнения или прогресиране 
на съществуващи още при приема в болницата 
инфекции, не се смятат за вътреболнични. Само 
смяната или добавянето на нов причинител не е 
достатъчна, за да се диагностицира нова инфек-
ция. За диагностициране на нова инфекция на 
същата органна система между двата епизода е 
необходимо да има интервал от време без кли-
нични признаци. Обичайната колонизация (нали-
чието на причинители върху кожата, лигавицата, 
в отворени рани, в екскрети или секрети, без да 
са налице клинични симптоми) не е инфекция. 
Не се регистрират възпаленията с неинфекциозен 
произход (напр. панкреатит вследствие инток-
сикация с алкохол). Предотвратимостта, респ. 
непредотвратимостта, не оказват влияние върху 
диагностицирането на ВБИ. Общите дефиниции 
са валидни за всички пациенти независимо от 
възрастта им, включително и при пациенти до 
една година. Освен тях съществуват и допълни-
телни определения за оценка на инфекциите при 
пациенти под една година. Тези допълнителни 
дефиниции за пациенти ≤ 1 година са предста-
вени след общите дефиниции. 
7. Индикаторни инфекции
7.1. Инфекции на хирургичното място (ИХМ)
7.1.1. A1 Повърхностна ИХМ 
7.1.1.1. Инфекция на мястото на инцизията, 
възникнала до 30 дни след операцията, засягаща 
само кожата и/или подкожната тъкан,
и 
7.1.1.2. отговаря на поне един от следните 
критерии: 
7.1.1.2.1. Гнойна секреция от повърхностната 
инцизия. 
7.1.1.2.2. Културелно доказани причинители 
в асептично взет раневи секрет или проба от 
тъкан в областта на повърхностната инцизия.