Държавен вестник, бр. 74, 2002 г., стр. 53

Б Р О Й  74
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
Съгласно чл. 9, ал. 1 от Закона за норматив-
ните актове разпоредбите на нормативните
актове се формулират на общоупотребимия
български език, кратко, точно и ясно. С оглед
на това едно от изискванията към езика на за-
кона (нормотворчеството) е той да бъде ясен.
Това означава, че смисълът на неговите разпо-
редби не трябва да буди съмнение, както и да е
достъпен и разбираем по отношение на адреса-
тите на съответния нормативен акт, като обик-
новено големият кръг от тях са граждани, кои-
то нямат правна квалификация. От това след-
ва, че езикът на нормативния акт, след като
трябва да бъде ясен и оттам достъпен за адре-
сатите си, то всеки гражданин като негов адре-
сат, когато се запознава с него, трябва да разбе-
ре какви са правата и задълженията, които се
пораждат за него от съответния нормативен акт
като цяло, включително и от всяка правна нор-
ма (член, алинея, параграф). В конкретния слу-
чай са обжалвани чл. 11, ал. 2, т. 5 и чл. 26, ал. 2,
т. 5 от Наредбата за образуване на цените и
тарифите на топлинната енергия. Основателни
са доводите в жалбата, че същите са неясни за
адресатите си. Съгласно алинея първа на тези
текстове началната цена за мощност  се образу-
ва по приетите с тях  формули, елемент от ко-
ито са и “условно-постоянните разходи”, а али-
нея втора на същите текстове определя кои са
тези условно-постоянни разходи, както следва:
т. 1. заплати и възнаграждения; т. 2. начисле-
ния, свързани с т. 1 по действащото законода-
телство; т. 3. амортизации, изчислени по лине-
ен метод и в зависимост от полезния срок на
годност на дълготрайните активи; т. 4. ремонт
и поддръжка; т. 5. (обжалваните части от на-
редбата) други разходи, независещи от обема
на производството, и други разходи, независе-
щи от количеството пренесена топлинна енер-
гия.  Съгласно § 1, т. 4 от допълнителната раз-
поредба на наредбата “цена за мощност” е це-
ната, чрез която се покриват постоянните (не-
зависещи от обема/количеството произведена
или пренесена топлинна енергия) разходи на
енергийното предприятие и възвръщаемост на
капитала, определени за 1 топлинен мегават или
1 кубически метър, поради което конкретизи-
рането на групите елементи (компоненти),
формиращи тази цена, следва да бъдат ясно и
достъпно посочени в наредбата, с цел адресати-
те—потребителите на топлинна енергия, да са
наясно по какъв начин, от какви компоненти
се формира тази цена. Член 11, ал. 2 и чл. 26,
ал. 2 от наредбата от т. 1 до 4 конкретно са
посочили кои са тези компоненти, а обжалва-
ните точки сочат на “други” такива. Така фор-
мулирани, като отделна група компоненти, вли-
защи в цената на мощността, която влияе на
размера на цената за крайния потребител, не
дават яснота  за адресатите  на наредбата какви
са те и от какво ще произтичат.  С оглед на това,
така формулирани, обжалваните т. 5 противо-
речат на чл. 9, ал. 1 ЗНА и са неясни като начин
на изписване на нормите, тъй като пораждат
съмнение  и създават предпоставки да се включ-
ват в цената на мощността неприсъщи, нямащи
отношение към формирането є други компо-
ненти, освен тези по т. 1—4 на чл. 11, ал. 2 и
чл. 26, ал. 2, независимо от гаранциите за кон-
трол при формирането на посочената цена.
Недопустимо е дописването на нормативния акт
със становища и разяснения така, както е изло-
жено в писмените бележки на ответника, че това
са разходи за застраховки, работни облекла,
пощенски и телефонни услуги, наеми, канце-
ларски материали, местни данъци и такси, ох-
рана, одит.  Разпоредбата трябва  да се форму-
лира по такъв начин, че да става ясно, че и та-
кива разходи влизат в цената на мощността.
Освен на чл. 9, ал. 1 ЗНА наредбата в обжал-
ваните є части е приета и в противоречие на
чл. 20, ал. 2 ЗЕЕЕ. Съгласно този текст регули-
рането на цените в енергетиката се извършва
на основата на обективни и недискриминаци-
онни критерии, като се осигурява баланс между
икономическите интереси на енергийните пред-
приятия и потребителите. В тази връзка не може
да се приеме, че “други разходи, независещи от
обема на производството” и “други разходи,
независещи от количеството пренесена топлин-
на енергия”, както са формулирани чл. 11, ал. 2,
т. 5 и чл. 26, ал. 2, т. 5 от наредбата,  представ-
ляват обективни критерии относно определяне
цената на мощността и оттам на цената за край-
ните потребители. Няма конкретност на същи-
те, а понятието “други” е неопределено и неяс-
но, води до извода, че се защитават само иконо-
мическите интереси на енергийните пред-
приятия, но не и на потребителите. С оглед на
това обжалваната част от наредбата  противо-
речи и на чл. 20, ал. 2 от Закона за енергетиката
и енергийната ефективност. 
Като се има предвид изложеното, процесна-
та наредба в обжалваната є част—чл. 11, ал. 2,
т. 5 и чл. 26, ал. 2, т. 5, е в противоречие с мате-
риалноправните разпоредби на чл. 20, ал. 2 ЗЕЕЕ,
както и на чл. 9, ал. 1 ЗНА, поради което подаде-
ната жалба срещу нея е основателна и следва да
се уважи, като посочените текстове се отменят.
Водим от горното, Върховният админист-
ративен съд, в настоящия петчленен състав, на
основание чл. 23 във връзка с чл. 12, т. 4 ЗВАС
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразни чл. 11,
ал. 2, т. 5 и чл. 26, ал. 2, т. 5 от Наредбата за
образуване на цените и тарифите на топлинна-
та енергия, приета с Постановление № 53 на
Министерския съвет от 6.III.2002 г., обнарод-
вано в “Държавен вестник”, брой 27 от
15.III.2002 г.
Решението не подлежи на обжалване и вли-
за в сила от деня на обнародването му в “Дър-
жавен вестник”.
Председател: Владислав Славов
43424