Държавен вестник, бр. 105, 2002 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  105
Член 12
Цялата информация, придобита по силата
на това споразумение, не може да бъде разкри-
вана на трети страни без предварителното пис-
мено съгласие на договарящата страна, от коя-
то тя произхожда.
Член 13
Договарящите страни решават всички спо-
рове по тълкуването и прилагането на това
споразумение посредством преки преговори и
консултации.
Член 14
14.1. Всяка от договарящите страни може да
предлага писмени промени или допълнения към
това споразумение, които се уточняват чрез
преговори.
14.2. Измененията и допълненията по пред-
ходната алинея влизат в сила по реда на чл. 15,
ал. 1 от споразумението.
Член 15
15.1. Това споразумение влиза в сила от дата-
та на получаване на втората от дипломатичес-
ките ноти, с които договарящите страни взаим-
но се уведомяват, че са изпълнени необходими-
те изисквания за влизането му в сила, предвиде-
ни в националното им законодателство.
15.2. Това споразумение се сключва за срок
от 5 години от датата на влизането му в сила,
като действието му автоматично се подновява
с нови периоди със същата продължителност,
освен ако някоя от договарящите страни не
уведоми писмено по дипломатически път дру-
гата договаряща страна за противното най-мал-
ко 6 месеца преди изтичането на всеки срок.
Член 16
С влизането в сила на това споразумение се
прекратява действието на Спогодбата между
правителството на Народна република Бълга-
рия и правителството на Република Гърция от-
носно пощенските служби и далекосъобщения-
та, подписана на 16 октомври 1973 г. в Атина.
Член 17
За кореспонденция във връзка с прилагане-
то на това споразумение двете договарящи стра-
ни използват английски език. Езикът на корес-
понденцията между други организации може да
бъде определен по взаимно съгласие между тях.
Подписано на 17 юли 2001 г. в София в два
оригинални екземпляра, всеки от които на бъл-
гарски, гръцки и английски език, като и трите
текста имат еднаква сила. В случай на разли-
чия в тълкуването меродавен е текстът на анг-
лийски език.
За правителството
За правителството
на Република България:
на Република Гърция:
Антони Славински,
Алекос Вулгарис,
министър
заместник-министър
на транспорта
на транспорта
и съобщенията
и съобщенията
61216
МИНИСТЕРСТВО НА ТРУДА
И СОЦИАЛНАТА ПОЛИТИКА
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО
НАРЕДБА № 4
от 14 октомври 2002 г.
за защита на работещите от рискове, свързани
с експозиция на биологични агенти при работа
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. С наредбата се определят минимал-
ните изисквания за защита на работещите от
съществуващи или потенциални рискове за здра-
вето и безопасността при експозиция на биоло-
гични агенти на работното място.
Чл. 2. Наредбата се прилага във всички пред-
приятия, места и дейности по чл. 2 от Закона за
здравословни и безопасни условия на труд, ко-
гато работещите са или могат да бъдат експо-
нирани на биологични агенти в резултат на
работата им.
Чл. 3. (1) Биологичнитe агенти се класифи-
цират в четири рискови групи в зависимост от
нивото на риск от инфекция:
1. група 1—биологични агенти, които веро-
ятно няма да причинят заболяване у хората;
2. група 2—биологични агенти, които могат
да причинят заболяване у хората и да представ-
ляват опасност за работещите, но не е вероятно
да се разпространят в обществото и обикнове-
но има ефективна профилактика или средства
за лечение;
3. група 3—биологични агенти, които мо-
гат да причинят тежко заболяване у хората и
да представляват сериозна опасност за рабо-
тещите, възможен е риск за разпространява-
не на заболяването в обществото, но обикно-
вено има ефективна профилактика или сред-
ства за лечение;
4. група 4—биологични агенти, които причи-
няват тежки заболявания у хората и представля-
ват сериозна опасност за работещите, съществу-
ва висок риск за разпространяване на заболява-
нето в обществото и обикновено няма ефектив-
на профилактика или средства за лечение.
(2) Класифицираните биологични агенти са
посочени в приложение № 1.
(3) В случаите, когато биологичният агент,
който трябва да бъде оценяван, не е включен в
приложение № 1 и не може да бъде класифици-
ран точно в една от посочените в него групи,
той се класифицира в съответствие с ал. 1, като
се определя по-високата рискова група сред
алтернативите.
Чл. 4. (1) Рискът се оценява съгласно Наред-
ба № 5 от 1999 г. за реда, начина и периодич-
ността на извършване на оценка на риска (ДВ,
бр. 47 от 1999 г.).