Държавен вестник, бр. 37, 2024 г., стр. 106

СТР.  106	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  37
от подзаконовия текст противоречи на норми 
от по-висок ранг, а именно Семейния кодекс, 
Закона за българските лични документи и 
Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския пар-
ламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно 
Кодекс на Съюза за режима на движение на 
лица през границите. Съставът е посочил, че 
нарушаването на принципа на нормативната 
йерархия по чл. 15 от ЗНА винаги е основа-
ние за материална незаконосъобразност на 
подзаконовия административен акт.
Така мотивиран тричленният състав на 
ВАС с решението, предмет на касационен 
контрол пред настоящата инстанция, е отме-
нил чл. 48, ал. 1 от Инструкция № 8121з-1492 
от 4.11.2022 г. за реда и организацията за 
осъществяване на граничните проверки на 
граничните контролно-пропускателни пунк­
тове, издадена от министъра на вътрешните 
работи, обн., ДВ, бр. 91 от 15.11.2022 г., само 
в частта на израза „ – български гражданин“ 
в края на изречението.
Решението е валидно, допустимо и пра-
вилно.
Съдът е извършил правилни фактически 
установявания въз основа на събраните по 
делото доказателства и е достигнал до обосно-
вани правни изводи за незаконосъобразност 
на оспорения подзаконов нормативен акт 
поради съществено нарушение на администра-
тивнопроизводствените правила при неговото 
издаване. Видно от съдържанието на моти-
вите към проекта на процесния подзаконов 
нормативен акт, органът издател не е спазил 
изискването на чл. 28, ал. 2 ЗНА да посочи 
причините за приемане на нормативния акт 
(т. 1) и в частност на оспорената разпоредба, 
да отрази очакваните резултати от прилага-
нето є (т. 4) и как нейното прилагане ще се 
отрази върху обществото и заинтересованите 
лица. Не е направен и анализ за съответствие 
с правото на Европейския съюз (т. 5). Липсата 
на информация относно изискуемите елементи, 
визирани в чл. 28, ал. 2, т. 1, 4 и 5 ЗНА, даващи 
гаранция за спазването на основните принципи 
при изработването на проект на нормативен 
акт – обоснованост, стабилност, откритост и 
съгласуваност, води към правилния извод за 
допуснато съществено нарушение на админист- 
ративнопроизводствените правила, което е 
основание за неговата отмяна.
В настоящото производство касаторът не 
представя доказателства, които да оборят 
тезата на съда за нарушаване на императив-
ните изисквания на закона. Неоснователно 
и несъстоятелно е касационното оплакване, 
че в ЗНА не е регламентирано излагането 
на мотиви за приемане на отделна правна 
норма. Констатираното нарушение на адми-
нистративнопроизводствените правила води 
до незаконосъобразност както на конкретната 
норма, така и на инструкцията в нейната 
цялост. Обстоятелството, че с жалбата е 
атакувана единствено частта от разпоредбата 
на чл. 48, ал. 1 – „ – български гражданин“, 
ограничава касационния контрол до отмяна 
на инструкцията единствено в тази част. В 
противен случай Инструкция № 8121з-1492 
би била отменена в цялост.
Обсъждането на материалната законосъоб­
разност, въпреки намерените административ-
нопроизводствени нарушения, не съставлява 
процесуално нарушение. Съставът на съда е 
изложил правилни и законосъобразни мотиви 
за наличие на основание за отмяна на частта 
от разпоредбата на чл. 48, ал. 1 – „ – бъл-
гарски гражданин“, и поради нарушение на 
материалния закон. Противоречието на подза-
конова норма на разпоредби от по-висок ранг, 
каквото е налице в процесния случай, води 
непременно до необходимостта от отмяна на 
първата (или на противоречащата част от нея).
Изложените от тричленния състав мотиви 
са подробни и обосновани и настоящият състав 
препраща към тях на основание чл. 221, ал. 2 
АПК и не следва да ги преповтаря.
Решението е правилно и в частта, с която в 
полза на жалбоподателя са присъдени разнос-
ки. Съдът е съобразил фактическата и прав-
ната сложност, характерни за производствата 
по реда на чл. 185 и сл. АПК, и правилно е 
присъдил сума в претендирания размер.
С оглед изложеното настоящият петчленен 
състав намира за неоснователни твърденията 
на касационния жалбоподател за неправил-
ност на съдебното решение на основанията 
по чл. 209, т. 3 АПК. Съдебното решение е 
постановено при правилно приложение и 
тълкуване на относимите норми. Същото е и 
обосновано, тъй като въз основа на правилно 
установените от съда обстоятелства са въз-
приети мотивирани правни изводи. Решението 
като валидно, допустимо и правилно следва 
да бъде оставено в сила.
При този изход на спора разноски в полза на 
касатора не се дължат, а в полза на ответника 
по касацията с оглед липсата на възражения за 
прекомерност на възнаграждението, заплатено 
за касационната инстанция, следват разноски 
в размер на 2000 лв.
Водим от горното и на основание чл. 221, 
ал. 3 АПК Върховният административен съд, 
петчленен състав на първа колегия,
Р Е Ш И :
Оставя в сила Решение № 10225 от 
26.10.2023 г., постановено по адм. дело 
№ 11134/2022 г. по описа на Върховния ад-
министративен съд.
Осъжда Министерството на вътрешните 
работи, седалище и адрес: гр. София, ул. Шести 
септември № 29, да заплати на Р. Джуниър, 
гражданин на САЩ, роден на [дата] в Холи-
вуд, Флорида, САЩ, 2000 (две хиляди) лв. 
разноски по делото.
Решението е окончателно.
Председател:  
Георги Чолаков