Държавен вестник, бр. 85, 2024 г., стр. 13

БРОЙ  85	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13   
Направените от вносителя твърдения 
за противоконституционност се основават 
на тълкуването на изявлението, направено 
от прокурора по време на проведеното на 
30.01.2024 г. съдебно заседание.
Въз основа на изложените доводи в искане­
то сезиращият съд поставя въпрос от изклю­
чителната правораздавателна компетентност 
на решаващия съдебен състав. Конституцион­
ният съд припомня, че не дължи произнасяне 
по искания, съдържащи въпроси, свързани с 
присъща правораздавателна дейност, които 
съдът решава при постановяване на съдебния 
си акт, доколкото това са въпроси изцяло и 
единствено в компетентността на сезиращия 
съд (Определение № 3 от 2024 г. по к.д. № 6 
от 2024 г.). В конкретния случай поставеният 
от сезиращия съд проблем не се отнася до 
съответствието на закон с Конституцията, а 
до конституционосъобразното тълкуване и 
прилагане на приложимия по делото закон.
Съдът намира, че конкретното сезиране 
не може да постигне заложеното в чл. 150, 
ал. 2 от Конституцията, а именно – осъ­
ществяване на ефективно сътрудничество 
между сезиращия съд и Конституционния 
съд с оглед решаването на висящото пред 
първоинстанционния съд дело в съответ­
ствие с постановено от конституционната 
юрисдикция решение. 
Посочените съображения налагат извод, 
че производството по настоящото дело не 
следва да премине към преценка по същест­
во, а искането следва да бъде отклонено като 
недопустимо.
По изложените съображения и на основа­
ние чл. 13 ЗКС и чл. 25, ал. 1 и чл. 26, ал. 1 
ПОДКС Конституционният съд
О П Р Е Д Е Л И :
Отклонява искането на Софийския градски 
съд, 16-и състав, за установяване на противо­
конституционност на чл. 287, ал. 1 в частта 
„по-тежко“ от Наказателно-процесуалния 
кодекс (обн., ДВ, бр. 86 от 2005 г.; посл. изм. 
и доп., бр. 39 от 2024 г.).
Прекратява производството по конститу­
ционно дело № 21 от 2024 г.
Връща искането на вносителя заедно с 
препис от определението.
Председател: 
Павлина Панова
6423
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 10
от 1 октомври 2024 г.
по конституционно дело № 22 от 2024 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова, членове: Мариана 
Карагьозова-Финкова, Константин Пенчев, 
Филип Димитров, Надежда Джелепова, 
Атанас Семов, Красимир Влахов, Янаки 
Стоилов, Соня Янкулова, Борислав Бела­
зелков, Десислава Атанасова, при участието 
на секретар-протоколиста Даниела Иванова 
разгледа в закрито заседание на 1.10.2024 г. 
конституционно дело № 22 от 2024 г., докла­
двано от съдия Надежда Джелепова.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията на Република България във 
фазата на произнасяне по допустимост на 
искането по реда на чл. 19, ал. 1 от Закона 
за Конституционен съд (ЗКС).
Делото е образувано на 28.05.2024 г. по ис­
кане на 16-и състав на Софийския градски съд 
за установяване на противоконституционност 
на чл. 29, ал. 2 от Наказателно-процесуал­
ния кодекс (обн., ДВ, бр. 86 от 2005 г.; посл. 
изм. и доп., бр. 39 от 2024 г.) (НПК) поради 
противоречие с чл. 31, ал. 3, чл. 121, ал. 1 и 
чл. 127, т. 3 от Конституцията.
Вносителят твърди и привежда доводи за 
противоконституционност на разпоредбата 
при „нейното тълкуване в съответствие с 
правото на Европейския съюз“.
Съдебният състав сочи, че в отправеното 
от него преюдициално запитване до Съда на 
Европейския съюз (СЕС) във връзка с раз­
глеждането на наказателно от общ характер 
дело № 369/2021 г. е предложил възможно 
приложими правни квалификации на дея­
нието, различни от възприетата в обвини­
телния акт квалификация, поради което на 
основание чл. 29, ал. 2 НПК защитниците 
на подсъдимите са поискали отвод на съда 
с аргумента, че изразеното предварително 
становище относно правната квалификация 
на деянието нарушава изискването за непре­
дубеденост на съдебния състав. 
Като посочва примери от практиката на 
Върховния касационен съд по приложението 
на чл. 29, ал. 2 НПК относно наличието на 
„други обстоятелства“, при които се приема, 
че съдия е предубеден или заинтересуван 
от изхода на конкретното дело, вносителят 
обосновава извод, че съгласно възприетото 
тълкуване на разпоредбата изразяването на 
становище от съда извън акта му по същество