Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 212

СТР.  212	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
спрял на варианта за запазване на сегашната струк­
тура. Законодателно това е постигнато по следния 
начин: според § 34 от ПЗР на ЗВ обособените тери­
тории по закона покриват географски териториите, 
които до този момент са обслужвани от съществу­
ващите В и К оператори. Законът предвижда, че 
на една обособена територия може да работи само 
един В и К оператор и в редки изключения допуска 
решения за промяна на границите на обособени­
те територии, които се вземат от асоциациите по 
В и К, действащи на съответната територия, с еди­
нодушие. Това прави почти невъзможно промяната 
на границите на заварените обособени територии, 
т. е. изключително затруднено е отделянето на една 
община и формиране на ново, несъществуващо до 
този момент, общинско В и К дружество. По този 
начин статуквото по отношение на броя и размера 
на съществуващите оператори в голяма степен е 
запазено.
В статута на В и К оператора съществено мяс­
то заема неговият задължителен партньор – асо­
циацията по В и К, която също е рамкирана от 
обособената територия. Тъй като на една обособе­
на територия обикновено се намират както В и К 
активи публична държавна собственост, така и та­
кива, които са публична общинска собственост, то 
законодателят е намерил субект, който да може да 
оперира и с двата вида собственост и да възла­
га стопанисването и управлението є от името на 
номиналните собственици – държавата и общи­
ните. Това довежда до създаване на едно ново за 
българското право юридическо лице – асоциация­
та по В и К. Законът подробно урежда начина на 
създаване на асоциациите, техния състав, компе­
тентността им и начина на вземане на решения. 
Асоциациите не са воден оператор, а те трябва да 
възлагат с особен договор на В и К операторите 
да продължат да управляват, поддържат и експло­
атират В и К системите на съответните обособени 
територии. Ако във времето към определена тери­
тория се появи интерес от страна на частен инвес­
титор, асоциацията по В и К може да вземе реше­
ние и да предостави концесия на дейността на друг 
оператор; същият ефект се постига и ако започне 
приватизация на заварените В и К дружества или 
ако те бъдат обявени в несъстоятелност.  Законът 
не изисква лицензиране на В и К операторите.
Законът дава ясно изразена тенденция за засил­
ване на плановото начало по отношение на В и К 
дейностите. ЗВ изисква създаване на 25-годишни 
регионални генерални планове за В и К и на гене­
рални планове за агломерации над 10 000 е.ж., като 
на тяхна база операторите следва да подготвят сво­
ите 5-годишни бизнес планове с цел да се избегне 
хаотичността в развитието на системата.
В момента статутът на В и К операторите е 
доста сложен и комплициран между разпоредбите 
на двата закона – ЗВ и ЗРВиКУ – и голяма част 
от новите разпоредби все още не се прилагат.  И 
двата закона съдържат разпоредби за третата група 
оператори, тези без определен статут, като пред­
виждат третите лица, извън състава на заварените 
В и К оператори, които също предоставят В и К 
услуги на други лица, да се подчиняват на разпо­
редбите за регулиране на цените и качеството на 
В и К услугите съгласно ЗРВиКУ.
Хидроенергийни оператори. Правната рамка не 
е дефинирала тези оператори, но практически към 
тях можем да отнесем на първо място държавният 
енергиен оператор в лицето на „НЕК“ – ЕАД, кой­
то в част от дейността си покрива цялата страна по 
отношение на стопанисването и експлоатацията на 
държавните хидроенергийни системи и съоръже­
ния чрез своите предприятия „Язовири и каскади“ 
и предприятия „ВЕЦ – групи“, които са вътреш­
ни структури на „НЕК“ – ЕАД. На второ място, 
това са всички собственици и оператори на ВЕЦ 
и мини ВЕЦ извън състава на „НЕК“ – ЕАД, кои­
то също оперират хидроенергийни съоръжения. За 
вторите няма определен нормативно самостояте­
лен статут и за тях се прилагат общите разпоредби 
на Закона за енергетиката и Закона за възобно­
вяемите и алтернативните енергийни източници и 
биогоривата и подзаконовите нормативни актове 
към тях. Съгласно тях те би следвало да са титуля­
ри на лицензии за производство на електрическа и/
или топлинна енергия по Закона за енергетиката, 
доколкото това производство е свързано с експлоа­
тацията на водния ресурс. 
Статутът на „НЕК“ – ЕАД, няма характер на 
самостоятелен статут на хидроенергиен оператор. 
В глава девета „Електроенергетика“, чл. 86 – 87 
ЗЕ са уредени статутът и правомощията на „Наци­
онална електрическа компания“ – ЕАД, в качест­
вото є на електроенергиен системен оператор и 
преносно предприятие, собственик на преносната 
мрежа, получило лицензия за пренос на електри­
ческа енергия. Електроенергийният системен опе­
ратор осигурява: единното управление на електро­
енергийната система и надеждното функциониране 
на преносната мрежа; транзита на електрическа 
енергия по преносната мрежа и поддържането на 
обектите и съоръженията на преносната мрежа в 
съответствие с техническите изисквания и с изис­
кванията за безопасност при работа.
Към момента на изготвяне на анализа, наред с го­
рното, „НЕК“ – ЕАД, се явява и заварен собственик 
и оператор на всички основни хидротехнически съо­
ръжения в хидроенергийния отрасъл и енергетиката 
въобще. В общия енергиен статут на „НЕК“ – ЕАД, 
по никакъв начин не е отразена неговата хидро­
енергийна специфика, освен с вът­решните правила и 
разпоредби, които не са нормативни актове и не са 
част от правния режим на водните оператори.
Хидромелиоративни оператори. Основната хид­
ромелиоративна инфраструктура, включително и 
публичната, се намира в активите на основния дос­
тавчик на вода за напояване „Напоителни систе­
ми“ – ЕАД, и още две малки държавни търговски 
дружества, действащи в районите на Севлиево и 
Кърджали. Статутът и на трите дружества като ос­
новни хидромелиоративни оператори не е уреден 
по никакъв начин. В ЗСН се урежда статутът само 
на сдруженията за напояване, който е разгледан 
по-долу отделно.
Статутът на „Напоителни системи“ – ЕАД, като 
акционерно дружество се явява в противоречие с 
голяма част от функциите му и основната дейност, 
която изпълнява в насоката на поддръжката на 
дигите, корекциите на реките и другите защитни 
хидротехнически съоръжения (подобно е и поло­
жението на другите две дружества, които са с огра­
ничена отговорност). Моделът на използване на 
стандартните търговски дружества за подобни дей­
ности, които са за сметка на държавния бюджет, 
е грешен и не е в състояние да решава основни 
въпроси, свързани с финансирането и поддръжката 
на хидромелиоративната инфраструктура – публич­
на и частна държавна собственост.