Държавен вестник, бр. 59, 2019 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  59
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 6
от 18 юли 2019 г.
по конституционно дело № 6 от 2019 г.
Конституционният съд в състав: председа­
тел: Борис Велчев, членове: Георги Ангелов, 
Анастас Анастасов, Гроздан Илиев, Кон­
стантин Пенчев, Филип Димитров, Надежда 
Джелепова, Павлина Панова, Атанас Семов, 
при участието на секретар-протоколиста 
Милена Петрова разгледа в заседание на 18 
юли  2019 г. конституционно дело № 6/2019 г., 
докладвано от съдията Филип Димитров.
Делото е образувано на 3.05.2019 г. по 
искане на омбудсмана за установяване на 
противоконституционността на чл. 53, ал. 5, 
чл. 58, ал. 1, чл. 70, ал. 5, чл. 73, ал. 1, чл. 85, 
ал. 5, чл. 88, ал. 1 и чл. 201, ал. 1 от Изборния 
кодекс (ИК) (обн., ДВ, бр. 19 от 5.03.2014 г.; 
посл. изм., бр. 34 от 23.04.2019 г.).
С определение от 28.05.2019 г. Консти­
туционният съд е допуснал разглеждане на 
искането по същество, конституирал е като 
заинтересовани институции президента, 
Народното събрание, Министерския съвет, 
министъра на правосъдието, Върховния ад­
министративен съд, Върховния касационен 
съд, главния прокурор, Висшия адвокатски 
съвет и Централната избирателна комисия 
и е отправил покана да предложат писмено 
становище по делото сдружение „Граждан­
ска инициатива за свободни и демократични 
избори“, „Българско сдружение за честни 
избори и граждански права – Национална 
асоциация“, Българския хелзинкски комитет, 
Съюза на юристите в България, Асоциацията 
за европейска интеграция и права на човека, 
Института за модерна политика и фондация 
„Български адвокати за правата на човека“.
Постъпили са становища от Висшия ад­
вокатски съвет и главния прокурор, като 
главният прокурор поддържа, че искането 
е неоснователно във всичките си части, а 
Висшият адвокатски съвет подкрепя аргу­
ментацията на омбудсмана. Постъпило е 
становище и от президента, което обосновава 
противоконституционността на част от ата­
куваните текстове с разпоредбата на чл. 120, 
ал. 2 от Конституцията, която предвижда, 
че гражданите могат да обжалват всички 
административни актове, които ги засягат, 
освен изрично посочените със закон. Под­
робно становище е изпратил и Върховният 
административен съд, в което се поддържа, 
че исканията по всички посочени текстове 
следва да бъдат отхвърлени като неоснова­
телни.
Оспорените разпоредби попадат в следните 
три групи:
Разпоредбата на чл. 58, ал. 1 от ИК, която 
засяга правото на защита, гарантирано от 
чл. 56 от Конституцията. 
Разпоредбите на чл. 53, ал. 5, чл. 70, ал. 5 
и чл. 85, ал. 5 от ИК, които се отнасят до 
необходимото мнозинство за вземане на ре­
шения от избирателни комисии след отмяна 
на първоначално тяхно решение от надлеж­
ния орган. 
Разпоредбите на чл. 73, ал. 1, чл. 88, ал. 1 
и чл. 201, ал. 1 от ИК, които се отнасят до 
промяната на подсъдността на делата за 
оспорване актове на избирателни комисии. 
По разпоредбата на чл. 58, ал. 1 от ИК 
омбудсманът навежда твърдения за проти­
воконституционност на чл. 58, ал. 1 от ИК 
в последната му редакция от 12.03.2019 г., в 
която се изброяват изчерпателно и ограни­
чително актовете на ЦИК, подлежащи на 
съдебен контрол за законосъобразност. По 
аргумент за противното извън обхвата на 
съдебното обжалване остават останалите 
актове на ЦИК, посочени в чл. 57 от ИК. 
Според вносителя подобно ограничаване на 
обжалването на актове на комисията про­
тиворечи на конституционните принципи на 
правовата и демократичната държава (чл. 1, 
ал. 2 и чл. 4, ал. 1), както и на чл. 120 от 
Конституцията. Тъй като дейността на ЦИК 
е конституционно регламентирана и цели да 
гарантира упражняването на основни права 
на гражданите – избирателни права – то 
актовете є следва да подлежат на съдебен 
контрол. 
Шестима от съдиите: Борис Велчев, Ана­
стас Анастасов, Константин Пенчев, Филип 
Димитров, Надежда Джелепова и Павлина 
Панова, споделят следната позиция: 
Внимателният прочит на точките от ал. 1 
на чл. 57 от ИК обаче показва, че изключени­
те от обсега на разпоредбата на чл. 58, ал. 1 
от ИК актове на Централната избирателна 
комисия попадат в две категории: такива, 
чието приложение е чисто техническо и об­
жалването им би открило само възможност 
за шиканиране с цел забавяне на процеса и 
нарушаване на сроковете (напр. по т. 5, 16, 
18, 19, 27, 36 и 37), и такива, които поради 
естеството си няма как или няма смисъл да 
бъдат обжалвани. На границата между тези