Държавен вестник, бр. 98, 2002 г., стр. 9

Б Р О Й  98
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
4. предават на екарисаж или обезвреждат
труповете на еднокопитните животни по указа-
ние на ветеринарен лекар.
Раздел III
Мерки при съмнение за възникване на болестта
африканска чума по конете
Чл. 8. (1) При съмнение за АЧК ветеринар-
ният специалист, който обслужва животновъд-
ния обект, незабавно уведомява регионалната
ветеринарномедицинска служба (РВМС), която
изпраща на място държавен ветеринарен лекар.
(2) До идването на държавен ветеринарен
лекар от РВМС ветеринарният специалист,
който обслужва животновъдния обект:
1. изолира съмнително болните за АЧК ед-
нокопитни животни в затворено помещение;
2. забранява придвижването, разместването
и прегрупирането на всички еднокопитни жи-
вотни в обекта, в който се отглеждат;
3. забранява на лицата, работещи в обекта,
да посещават други животновъдни обекти, в
които се отглеждат еднокопитни животни.
Чл. 9. При установяване на клинични приз-
наци у еднокопитните животни, които потвър-
ждават съмнението за заболяване от АЧК, ос-
вен мерките по чл. 8, ал. 2 държавният ветери-
нарен лекар:
1. забранява влизането на външни лица в
обекта;
2. забранява вкарване, изкарване и премест-
ване на еднокопитни животни, постеля, фураж,
тор, инвентар, транспортни средства и други
предмети, които могат да бъдат преносители
на вируса на АЧК;
3. дава указание за обезвреждане на трупо-
вете, ако има такива, при условията и по реда
на чл. 2, ал. 2 и чл. 16, ал. 2 от Наредба № 29 от
2002 г. за ветеринарно-санитарните изисквания
при събирането и обезвреждането на отпадъци
от животински произход (ДВ, бр. 75 от 2002 г.);
4. забранява осеменяването, кръвните и дру-
ги профилактични манипулации на еднокопит-
ните животни;
5. разпорежда прибирането на еднокопитните
животни в затворено помещение или на място,
където животните могат да бъдат предпазени
от мокреците;
6. съставя, съхранява и актуализира при вся-
ко посещение в животновъдния обект списък,
който съдържа броя на заболелите, умрелите
и застрашените от заразяване еднокопитни
животни;
7. извършва епизоотологично проучване за
изясняване:
а) произхода на инфекцията;
б) предполагаемата дата на възникване на
болестта АЧК и начина на проникване на ин-
фекцията в засегнатия обект;
в) наличието на други обекти, където се от-
глеждат еднокопитни животни, които биха
могли да бъдат заразени с вируса на АЧК от
същия източник;
г) броя и вида на еднокопитните животни,
напуснали засегнатия обект, и мястото на пре-
биваването им до 28 дни преди предполагаемо-
то проникване на вируса;
д) наличието и разпространението на пре-
носителите на болестта;
8. извършва клиничен преглед на всички
еднокопитни животни в засегнатия обект;
9. извършва аутопсия на умрелите едноко-
питни животни и взема материал за лаборатор-
но изследване по указания, дадени от Главно
управление (ГУ) на НВМС;
10. проучва наличието на мокреци и пред-
приема подходяща дезинсекция с цел тяхното
унищожаване;
11. уведомява кмета и собствениците на ед-
нокопитни животни в населеното място за опас-
ността от възникване на болестта АЧК и пред-
приетите мерки.
Чл. 10. Ако при проучването по чл. 9, т. 7
възникне съмнение за заразяване с АЧК на
еднокопитни животни в други животновъдни
обекти, в тях се предприемат мерките по чл. 9.
Чл. 11. Националната ветеринарномедицин-
ска служба отменя мерките по чл. 9, когато
въз основа на епизоотологичните, клинични-
те и патологоанатомичните данни, както и ре-
зултатите от лабораторните изследвания по
чл. 14, ал. 1, се докаже, че отпада съмнението
за болестта АЧК.
Раздел IV
Диагностика на болестта африканска чума по
конете
Чл. 12. (1) При съмнение за АЧК ГУ на
НВМС изпраща специализиран диагностичен
екип на място.
(2) Екипът по ал. 1 извършва епизоотоло-
гично проучване, клиничен преглед, аутопсия
на умрелите животни и взема материали за
лабораторно изследване за изолиране на виру-
са, както следва:
1. кръвни проби, взети по време на темпера-
турния стадий на болестта и консервирани в
разтвор, съдържащ 50 % глицерин, 0,5 % кали-
ев оксалат и 0,5 % фенол или хепарин 10 UI/мл;
2. парченца от далак, бял дроб, лимфни възли
с тегло от 2 до 4 г, в 10 % буфериран глицерин;
3. куликоиди—10 сборни проби с най-малко
300 насекоми във всяка една от тях;
4. кръвни серуми от болни и съмнително
болни животни.
(3) Материалите за лабораторно изследване
се транспортират в хладилна чанта при темпе-
ратура 4°С.
Чл. 13. (1) Лабораторното изследване за
поставяне на диагнозата се извършва в специа-
лизирана лаборатория за АЧК, определена по
реда на чл. 14, ал. 3 ЗВД.
(2) Националната ветеринарномедицинска
служба осъществява постоянен контрол за спаз-
ване на изискванията за безопасност при рабо-
та с вируса на АЧК в лабораторията по ал. 1.