Държавен вестник, бр. 93, 2021 г., стр. 7

БРОЙ  93	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
за който са комплексни и не са достатъчно 
изяснени от биологична гледна точка, като 
според него съществуват научни данни, според 
които тези причини „в някаква степен могат 
да бъдат и генетично детерминирани, т.е. ре-
зултат от конкретния генотип (съвкупността 
от всички гени) на индивида“.
В правното си мнение проф. д.н. Дроздстой 
Стоянов е разгледал въпросите за дефиници-
ята за пола и отклоненията от половата през 
призмата на възприетите конвенционални 
определения за болест и водещите критерии 
за обосноваване на психопатологично нару-
шение. Обръща внимание, че „понятието за 
нормална функция еволюционно е свързано 
с възпроизводството“ и именно биологичното 
възпроизводство има водеща роля при констру-
иране на понятието „пол“. От тази гледна точка 
счита, че „половата идентичност, различна от 
биологичния пол, се явява заболяване, което 
възпрепятства адекватното възпроизводство“. 
Същевременно отчита, че от гледна точка на 
критерия за психосоциална дисфункция отка-
зът да се промени полът при транссексуалните 
лица предизвиква за тях значими последици 
за тяхното качество на живот и социална 
адаптация, което състояние е известно като 
„джендър дисфория“. Поддържа, че „смяната 
на техния граждански пол обаче се простира 
далеч отвъд границите на личния живот – в 
полето на макросоциалните групи и правото на 
избор на останалите членове на обществото“. 
Във връзка с това обръща внимание, че „норма-
лизацията“ на трансджендър състоянията, при 
които лицата се идентифицират с различен от 
биологичния си социален пол, води след себе 
си освен конституиране на тяхното състояние 
като нормално и до възможността тези лица 
да осиновяват деца, на които практически 
в императивен вид да внушат насилствено 
своята представа за норма в ранна детска 
възраст, в която детето не е в състояние са-
мостоятелно да прави съзнателен избор. Ако 
смяната на биологичния и гражданския пол 
е безвредна за конкретния индивид с оглед 
на неговото хипотетично решение да няма 
собствени деца, то тя е потенциално вредна 
за следващото поколение, на което този избор 
ще бъде поднесен като даденост“. В станови-
щето се подчертава, че „нормализацията“ на 
хомосексуалността през втората половина на 
20-и век, т.е. изключването є от каталога на 
психичните заболявания, не е съпроводена 
от откриването на нови биологични факти и 
механизми и следователно тази диагностична 
категория не е обусловена от физическото, 
физиологичното или вещественото познание, 
а е детерминирана „от предпоставки в полето 
на ценностите, оценките и придвижването на 
глобалните социално-политически норми от 
консервативни към неолиберални в между-
народен план“. С този аргумент се обръща 
внимание, че в настоящото производство 
на съда „се вменява несвойствената роля 
на деноминатор и своеобразен „медицински 
класификатор“ при липса на безусловно ус-
тановени материални и материалноправни 
основания за конституирането на търсената 
„нова нормалност“. В обобщение проф. Сто-
янов заявява, че „смяната на пола се явява 
заболяване от медицинска гледна точка“ и 
„като такова не следва да бъде толерирано 
и поощрявано посредством тълкувателно 
решение на Конституционния съд“.
В представеното правно мнение на доц. 
д-р Румен Бостанджиев се подчертава, че 
биологичният пол на индивида се опреде-
ля в момента на оплождането, а процесът 
на психична полова идентификация, т.е. 
изграждането на психичния пол, свързан с 
осъзнаване на половата принадлежност, за-
почва след раждането. Този процес се развива 
паралелно с изграждането на социалния пол, 
който предполага поемане на специфични за 
лицата от двата пола полови роли в общес­
твото, като през пубертета у лицата се фор-
мира и сексуалната ориентация. Според него 
изграждането на индивидуалната сексуалност 
е сложен процес, който задължително пред-
полага интегриране на посочените аспекти 
на сексуалността – биологичен, психичен и 
социален пол в съчетание със сексуалната 
ориентация. В този смисъл застъпва ста-
новището, че „понятието пол няма как да 
се отъждествява само с един от аспектите 
(биологичния) на този комплексен феномен, 
а задължително включва и останалите три“. 
Авторът обръща внимание, че процесът на 
полова диференциация не винаги следва ясното 
поляризиране между двата пола – мъжки и 
женски, като още на нивото на генетичното 
детерминиране са възможни комбинации 
между половите хромозоми, различни от 
типичните за мъжкия пол ХY и за женския 
пол ХХ, като тези атипични състояния се оз-
начават като „интерсексуални състояния“ или 
„хермафродитизъм“. Пояснява също така, че 
е възможно разминаване между биологично 
определения при оплождането пол и чувството 
за полова идентичност, развиващо се още през 
детството и задълбочаващо се през пубертета 
и зрялата възраст – състояние, което в Меж-
дународната класификация на болестите се 
означава като „транссексуалност“. Посочва, 
че през пубертета започва изграждането на 
сексуалната ориентация, която също може да 
бъде различна от обичайната хетеросексуал-
на. Като взема предвид така илюстрираната 
сложност в детерминирането и изграждането 
на половите характеристики на човека, доц. 
Бостанджиев формира извода, че интерпрета-
цията на понятието „пол“ единствено в него-