Държавен вестник, бр. 103, 2004 г., стр. 53

Б Р О Й  103
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
7. Изисквания към обучаващите по теория и прак-
тика
Право да преподават по теория имат лица с висше
образование, образователно-квалификационни степе-
ни “магистър” и “бакалавър” по специалности от об-
ластите “Дървообработване” и “Производство на ме-
бели”, съответстващи на учебните предмети или на
модули от отрасловата и специфичната задължителна
професионална подготовка.
Право да преподават по практика имат лица с висше
образование, притежаващи образователно-квалифика-
ционни степени “магистър”, “бакалавър” и “специалист”
по специалности от областите “Дървообработване” и
“Производство на мебели”, съответстващи на учебните
предмети или на модули от отрасловата и специфичната
задължителна професионална подготовка.
Препоръчително е на всеки три години обучаващите
да преминават курс за актуализиране и разширяване на
професионалните и педагогическите знания и умения.
8. Процедури за преглед и актуализиране на Държав-
но образователно изискване:
—апробиране в обучаващи институции;
—текущ мониторинг на дейностите, свързани с внед-
ряването на ДОИ;
—ежегоден анализ на резултатите и промени при
доказана необходимост.
Производството е по реда на чл. 5, т. 1 във
връзка с чл. 23 от Закона за Върховния адми-
нистративен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на Димитър Алексан-
дров Шопов от София против Постановление
№ 43/26.II.2004 г. на Министерския съвет на Ре-
публика България (обн., ДВ, бр. 18/5.III.2004 г.)
за приемане на Наредба за образуване на сред-
ствата за работна заплата в търговските дружест-
ва с над 50 на сто държавно или общинско учас-
тие през 2004 г. Жалбоподателят твърди, че в
частта за определяне средствата за работна зап-
лата в търговските дружества с над 50 на сто
общинско участие Министерският съвет не е
имал материалната компетентност за издаване
на постановлението. Жалбоподателят моли съда
да обяви за нищожни разпоредбите на наредба-
та в частите, в които са употребени думите об-
щинско, общински орган, кмета на общината,
общински бюджети, кметовете на общините и
общински лечебни заведения. Алтернативното
искане на жалбоподателя е за отмяна като неза-
коносъобразни разпоредбите в посочените час-
ти. В съдебно заседание жалбоподателят под-
държа жалбата си. Моли да му се присъдят нап-
равените по делото разноски.
Ответникът по жалбата Министерският съ-
вет на Република България чрез процесуалния
си представител юрисконсулт Тодорова оспорва
жалбата като неоснователна по съображения,
изложени в представените писмени бележки.
Министерството на труда и социалната по-
литика, конституирано като заинтересована
страна на основание чл. 21, ал. 1 ЗВАС, редовно
призовано, не е изпратило свой представител.
Постъпило е писмено становище, с което се
оспорва жалбата.
Министерството на икономиката, конститу-
ирано като заинтересована страна на основа-
ние чл. 21, ал. 1 ЗВАС, редовно призовано, не е
изпратило свой представител и не е взело ста-
новище по жалбата.
Върховният административен съд, петчле-
нен състав, установи следното:
По допустимостта на жалбата
Нормативните актове регулират широк кръг
обществени отношения и нямат конкретни ад-
ресати, а неопределен кръг правни субекти, пора-
ди което всички физически и юридически лица
могат да упражнят правото си на жалба срещу
нормативен акт. В този смисъл е и разпоредбата
на чл. 120, ал. 2 от Конституцията на Република
България, с която е възприета т. нар. обща кла-
уза за обжалване на всички административни
актове, като в това общо понятие се включват
нормативни, общи и индивидуални актове, като
изключение от това обжалване са изрично посо-
чените в закон. Съобразно правните норми на
чл. 125, ал. 2 от Конституцията на Република
България и чл. 5, т. 1 ЗВАС по спорове за закон-
ност на актовете на Министерския съвет компе-
тентен е Върховният административен съд. Тези
жалби не са ограничени със срок съгласно чл. 13,
ал. 1 ЗВАС. Предвид изложените съображения
жалбата се явява процесуално допустима и след-
ва да се разгледа от настоящия петчленен състав
на Върховния административен съд.
БЪЛГАРСКА НАРОДНА БАНКА
Наредба за изменение и допълнение на Наредба
№ 21  от 1998 г. за задължителните минимални
резерви, които банките поддържат при Българ-
ската народна банка (обн., ДВ, бр. 28 от 1998 г.;
изм. и доп., бр. 118 от 1998 г.;  попр., бр. 124 от
1998 г.; изм., бр. 50 от 2000 г., бр. 68 от 2002 г.,
бр. 110 от 2003 г.; изм. и доп., бр. 48 от 2004 г.)
§ 1. Член 3 се изменя така:
“Чл. 3. Банките поддържат задължителни ми-
нимални резерви в размер осем на сто върху
депозитната си база.”
§ 2. В чл. 8 заглавието се изменя така:
“Установяване на общия размер на резерви-
те, които банките поддържат в БНБ”.
§ 3. Член 9 се отменя.
§ 4. В чл. 11, ал. 2 думите “чл. 9” се заменят
с “чл. 8”.
Заключителна разпоредба
§ 5. Тази наредба е приета с решение № 135
от 18.ХI.2004 г. на УС на БНБ и влиза в сила от
6 декември 2004 г.
Управител: Иван Искров
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 9293
от 11 ноември 2004 г.
по адм. д. № 3836 от 2004 г.
Върховният административен съд в състав:
председател—Венета Марковска, и членове:
Дима Йорданова, Боян Магдалинчев, Светло-
зара Анчева, Галина Солакова, при участието
на секретар-протоколиста Магдалена Михай-
лова разгледа административно дело № 3836 по
описа на Върховния административен съд—пет-
членен състав, за 2004 г., докладвано от съдия-
та Светлозара Анчева.