Държавен вестник, бр. 50, 2016 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  50
д) да предоставя административно съ-
действие, ако и доколкото счита, че 
данъчното облагане в запитващата 
държава е в противоречие с общопри-
етите принципи на данъчно облагане 
или с разпоредбите на спогодба за 
избягване на двойно данъчно облагане, 
или каквото и да е друго споразумение, 
сключено от запитаната държава със 
запитващата държава;
е) да предоставя административно съ-
действие с цел администриране или 
изпълнение на разпоредба на данъч-
ното законодателство на запитващата 
държава или което и да е изискване, 
свързано с нея, което дискриминира 
национално лице на запитаната дър-
жава в сравнение с национално лице 
на запитващата държава при същите 
обстоятелства;
ж) да предоставя административно съдей-
ствие, ако запитващата държава не е 
изчерпала всички разумни средства, с 
които разполага съгласно нейните за-
кони или административна практика, 
освен когато прибягването към тези 
средства би породило несъразмерно 
затруднение;
з) да предоставя сътрудничество при 
събирането в тези случаи, когато 
административната тежест за тази 
държава е явно несъразмерна с пол-
зите, които би получила запитващата 
държава.
3. Когато запитващата държава поиска ин-
формация в съответствие с тази Конвен-
ция, запитаната държава използва своите 
способи за събиране на информация, за 
да получи исканата информация, дори 
когато запитаната държава може да не се 
нуждае от тази информация за собствени 
данъчни цели. Задължението, съдържащо 
се в предходното изречение, е предмет 
на ограниченията, съдържащи се в тази 
Конвенция, но в никакъв случай тези 
ограничения, включително по-специално 
съдържащите се в алинеи 1 и 2, не се 
разглеждат като позволяващи на запи-
таната държава да откаже да предостави 
информация само защото няма интерес 
от тази информация.
4. В никакъв случай разпоредбите на тази 
Конвенция, включително по-специално 
тези на алинеи 1 и 2, не се тълкуват като 
позволяващи на запитана държава да 
откаже да предостави информация само 
защото информацията се пази от банка, 
друга финансова институция, лице, по-
сочено като собственик, или действа в 
качеството на агент или фидуциар или 
поради това, че информацията се свързва 
с участие в лице.
Член 22 – Поверителност
1. Всяка информация, получена от страна 
по тази Конвенция, се счита за пове-
рителна и защитена по същия начин 
както информацията, получена съгласно 
вътрешното законодателство на страна 
и доколкото това е необходимо, за да се 
осигури необходимото ниво на защита на 
личните данни, съобразно предпазните 
мерки, които може да са посочени от 
предоставящата страна, в съответствие 
с нейното вътрешно законодателство.
2. Тази информация във всеки случай се 
разкрива само на лицата или органите 
(включително съдилища и администра-
тивни или контролни органи), които се 
занимават с определянето, събирането, 
изпълнението или наказателното пре-
следване  по отношение на или реша-
ването на жалби във връзка с данъци 
на съответната страна или контрола 
върху посочените по-горе. Само отразе-
ните по-горе лица или органи могат да 
използват информацията, и то само за 
посочените цели. Те могат, независимо 
от разпоредбите на алинея 1, да я раз-
крият в рамките на публични съдебни 
процеси или в съдебни решения във 
връзка с тези данъци.
3. Ако дадена страна е направила резерва 
съгласно буква a) от алинея 1 на член 30, 
никоя друга страна, получила информа-
ция от тази страна,  няма да я използва 
за целите на данък от категория, която 
е предмет на резервата. Също така 
страната, която прави такава резерва, 
няма да използва информация, получена 
съгласно тази Конвенция, за целите на 
данък от категория, която е предмет на 
резервата.
4. Независимо от разпоредбите на алинеи 
1, 2 и 3 информация, получена от една 
страна, може да бъде използвана за други 
цели, когато тази информация може да 
бъде използвана за такива други цели 
съгласно законите на предоставящата 
страна и компетентният орган на тази 
страна разреши такова използване. 
Информация, предоставена от една 
страна на друга страна, може да бъде 
изпратена от последната на трета страна, 
при условие че предварително е налице 
разрешение от компетентния орган на 
първата посочена страна.