Държавен вестник, бр. 91, 2010 г., стр. 9

БРОЙ  91	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
Същите разпоредби противоречат и на чл. 7 
от Директива 2003/88/ЕО на Европейския 
парламент и на Съвета относно определени 
аспекти на организацията на работното време, 
в който се задължава държавата членка да 
взема необходимите мерки, за да предостави 
на всеки работник минимален платен годишен 
отпуск, който не може да се замества със за­
плащане, освен при прекратяване на трудовото 
правоотношение.
По изложените съображения на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 от Конституцията Кон­
ституционният съд
Р Е Ш И :
1. Обявява за противоконституционни §3е 
от преходните разпоредби на Кодекса на труда 
(§ 20, т. 2 от Закона за изменение и допълнение 
на Кодекса на труда – ДВ, бр. 58 от 2010 г.) и 
§ 8а от преходните и заключителните разпоредби 
на Закона за държавния служител (§ 21, т. 5 от 
Закона за изменение и допълнение на Кодекса 
на труда – ДВ, бр. 58 от 2010 г.).
2. Обявява несъответствие на § 3е от пре­
ходните разпоредби на Кодекса на труда и § 8а 
от преходните и заключителните разпоредби на 
Закона за държавния служител с чл. 24 и чл. 2, 
ал. 1 от Всеобщата декларация за правата на 
човека; чл. 7, буква „d“ и чл. 2, т. 2 от Меж­
дународния пакт за икономически, социални 
и културни права; чл. 2 от Конвенция № 52 на 
Международната организация на труда; чл. 2, 
т. 3 от Европейската социална харта (ревизи­
рана), чл. 31, т. 2 във връзка с чл. 52, т. 1 от 
Хартата за основните права на Европейския 
съюз и чл. 7 от Директива 2003/88/ЕО на Ев­
ропейския парламент и на Съвета във връзка 
с чл. 153 и 151 от Договора за функциониране 
на Европейския съюз.
3. Обявява за противоконституционни 
чл. 224, ал. 1 от Кодекса на труда (§ 11 от 
Закона за изменение и допълнение на Кодекса 
на труда – ДВ, бр. 58 от 2010 г.) в частта „за 
текущата календарна година пропорционално 
на времето, което се признава за трудов стаж, 
и за неизползвания отпуск, отложен по реда на 
чл. 176“ и чл. 61, ал. 2 от Закона за държавния 
служител (§ 21, т. 4 от Закона за изменение и 
допълнение на Кодекса на труда) в частта „за 
текущата календарна година пропорционално 
на времето, което се признава за служебен 
стаж, и за неизползвания отпуск, отложен по 
реда на чл. 59“.
4. Обявява несъответствие на чл. 224, ал. 1 от 
Кодекса на труда (§ 11 от Закона за изменение 
и допълнение на Кодекса на труда – ДВ, бр. 58 
от 2010 г.) в частта „за текущата календарна 
година пропорционално на времето, което се 
признава за трудов стаж, и за неизползвания 
отпуск, отложен по реда на чл. 176“ и чл. 61, 
ал. 2 от Закона за държавния служител (§ 21, 
т. 4 от Закона за изменение и допълнение на 
Кодекса на труда) в частта „за текущата ка­
лендарна година пропорционално на времето, 
което се признава за служебен стаж, и за неиз­
ползвания отпуск, отложен по реда на чл. 59“ 
с чл. 6 от Конвенция № 52 на Международната 
организация на труда. 
5. Отхвърля искането на народните пред­
ставители от 41-ото Народно събрание за 
установяване на противоконституционност 
на чл. 176, ал. 3 от Кодекса на труда (§ 8 от 
Закона за изменение и допълнение на Коде­
кса на труда – ДВ, бр. 58 от 2010 г.) и чл. 59, 
ал. 5 от Закона за държавния служител (§ 21, 
т. 3 от Закона за изменение и допълнение на 
Кодекса на труда).
Съдиите Благовест Пунев и Румен Ненков 
са подписали решението с особено мнение по 
т. 1 и 2 от диспозитива. 
Председател: Евгени Танчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 15 от 2010 г. на 
конституционните съдии Благовест Пунев и 
Румен Ненков по т. 1 и 2 от диспозитива на 
решението 
Не споделяме позицията на мнозинството за 
противоконституционност и несъвместимост с 
правото на Европейския съюз и други обвър­
зващи страната международни актове на § 3е от 
преходните разпоредби на Кодекса на труда (ПР 
на КТ) и § 8а от преходните и заключителните 
разпоредби на Закона за държавния служител 
(ПЗР на ЗДС) по следните съображения:
Приемането на новосъздадения § 3е в ПР 
на КТ и аналогичния § 8а в ПЗР на ЗДС е 
мотивирано от общоизвестното обстоятелство, 
че към началото на 2010 г. е налице сериозно 
натрупване на неизползван платен годишен 
отпуск от предходните години в резултат на 
прилагането на института на отлагане на пол-
зването на платения годишен отпуск от работода­
теля – поради важни производствени причини, 
или от работника, респ. служителя – когато 
пол­зва друг вид отпуск или по негово искане 
със съгласието на работодателя. За този резултат 
допринесе и отмяната на давността за ползване 
на платения годишен отпуск след 01.01.1993 г. 
Причините за посоченото негативно явление, 
характерно основно за държавния сектор, са 
в организационните слабости и недоброто ръ­
ководство от страна на работодателите в съче­
тание с понякога превратното упражняване на 
правото на платен годишен отпуск от неговия 
носител – работника или служителя.
По определение платеният отпуск е времен­
но освобождаване на работника (служителя) 
от задължението да предостави работната си 
сила на работодателя, като през времето на 
ползването му се заплаща трудово възнаграж­
дение. Социалното предназначение на този вид