Държавен вестник, бр. 99, 2012 г., стр. 24

СТР.  24	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
На следващо място държавната подкрепа 
на инвестициите в този сектор трябва да 
отговаря и на някои допълнителни условия. 
Законът следва да гарантира по недвусмис-
лен начин, че предвидените стимули няма 
да окажат неблагоприятно въздействие върху 
държавния бюджет. Това е още едно допъл-
нително основание да считам, че е особено 
важно тези отношения да бъдат уредени със 
закон. Многообразието на обектите на инте-
лектуална собственост и на възможностите за 
инвестиции в тази сфера изисква допълнителен 
анализ. Нужна е ясна визия как държавната 
подкрепа ще се съчетае с необходимостта от 
стимулиране на българската култура.
Насърчителните мерки следва да отговарят 
на нормите за държавни помощи, предвидени 
в чл. 107 и следващите от Договора за функ-
циониране на ЕС. По силата на принципите 
на съюзното право този Договор е действащо 
право във всяка държава член и има приоритет 
над вътрешното законодателство в случай на 
противоречие.
Като страна – член на ЕС, България тряб-
ва да се съобрази и с политиките на съюза 
за насърчаване създаването на европейски 
произведения и със стандартите за европей-
ските и за други филми. Страните – членки 
на ЕС, използват публични ресурси, за да 
привлекат филмови продукции на своя терито-
рия. Добре е за България да привлича такива 
продукции, които оказват положителен ефект 
върху националния аудио-визуален сектор, с 
използването на създадената инфраструктура 
и български екипи, поддържането и подобря-
ването на потенциала на човешкия ресурс и 
техника. Общата европейска политика изисква 
и да бъдат създадени допълнителни гаранции 
конкуренцията в този сектор да се осъществява 
по-скоро въз основа на качеството и цената, 
а не на държавните субсидии.
По отношение на § 32, т. 2, буква „а“, подбук-
ва „вв“ на Закона за изменение и допълнение 
на Закона за насърчаване на инвестициите
С § 32, т. 2, буква „а“, „вв“ от Закона за 
изменение и допълнение на Закона за насър-
чаване на инвестициите се създава т. 16 в 
чл. 25, ал. 1 от Закона за чужденците в Ре-
публика България. Считам, че този нов текст 
не допринася за постигането на основната 
цел на закона – да се насърчат инвестициите. 
С него се въвеждат необосновано завишени 
изисквания за предоставяне на разрешение 
за постоянно пребиваване на територията на 
България – лицата да са „внесли в капитала 
на българско търговско дружество не по-мал-
ко от 4 милиона лева като съдружници или 
акционери с поименни акции и притежава-
щи не по-малко от 50 на сто от капитала на 
дружеството, в резултат на което са извър-
шени инвестиции за придобиване на нови 
дълготрайни материални и нематериални 
активи в размер не по-малък от 4 милиона 
лева и са разкрити най-малко 50 работни 
места за български граждани, поддържани 
за срока на пребиваването, удостоверено от 
Министерството на икономиката, енергети-
ката и туризма“. Новите условия създават 
допълнителна пречка пред чуждестранните 
инвеститори. Анализът на подобни разпоредби 
в страните – членки на ЕС, показва, че те са 
несравнимо по-облекчени по отношение на 
изисквания, при които се получава право на 
пребиваване срещу инвестиция.
Нещо повече, световната практика е на-
правила от регламентите за пребиваване (про-
дължително или постоянно) силно ефективен 
инструмент за стимулиране на инвестициите 
в по-бедни райони и такива с по-висока без-
работица. В България са трите най-бедни 
региона в Европейския съюз и аз съм убеден, 
че законът може да ни осигури част от меха-
низмите да променим този факт. 
Стопанската реалност днес обосновава 
острата нужда от спешна реализация на адек-
ватна политика за създаване на благоприятна 
среда за инвестиции. В тази среда простото 
премахване на съществуващи пречки не е 
достатъчно. Необходимо е създаването на ус-
ловия, осигуряващи лесна, устойчива и бърза 
възможност за правене на бизнес в България. 
Това е минималната задължителна предпос-
тавка, която държавата трябва да обезпечи, 
за да мотивира чуждестранните инвеститори 
да я предпочетат. Считам, че тази цел не се 
постига с промените в Закона за чужденците 
в Република България.
Новото изискване на чл. 25, ал. 1, т. 16 е и 
във вътрешно противоречие с някои от остана-
лите текстове на закона. Като пример може да 
се посочи фактът, че, от една страна, законът 
предвижда възможност да се даде разрешение 
за постоянно пребиваване при вложени 1 ми-
лион лева в българска кредитна институция 
по договор за доверително управление, а за 
реална инвестиция, изискваща и извършване 
на редица правни и фактически действия, се 
изискват  4 милиона лева и 50 работни места. 
Целта на закона следва да се постига 
при спазване на останалите предпоставки 
на закона. Неправилно е необходимостта от 
насърчаване на всеки един, който иска да 
прави бизнес и да създава работни места в 
България, да се противопоставя по какъвто 
и да е начин на националната сигурност. Не 
приемам тезата, че е възможно насърчава-
нето на инвестициите да стане за сметка на 
какъвто и да е компромис с националната 
сигурност. Законът за чужденците в Републи-
ка България предвижда достатъчно гаранции 
за националната сигурност и за сигурността 
на Европейския съюз. Анализът на закона 
показва, че разрешението за пребиваване на 
територията на страната, без значение за какъв 
срок е, винаги се предоставя след отчитане 
на становището на органите, компетентни 
да защитят националната сигурност. Законът 
предвижда достатъчно възможности както да