Държавен вестник, бр. 32, 2024 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  32
навършване на пълнолетие и се засяга един 
важен комплекс от права, които уредбата на 
чл. 6, ал. 2 – 3 СК беше призвана да охраня­
ва“. Изложени са обстоятелства, релевантни 
според районния съдия, за тази категория 
охранителни съдебни производства, които 
той твърди, че попадат в обхвата на преценка 
на решаващия съд по вече отменения чл. 6, 
ал. 2, 3 и 4 СК – евентуална бременност на 
непълнолетното лице, преценка на интереси­
те на детето, трудности при установяването 
на бащинство извън брака, нарушаване на 
правото на детето да бъде възпитавано от 
двамата родители, затруднения при устано­
вяване на биологичния произход на децата, 
родени от непълнолетни, дееспособност по 
трудовото право и „нарушаване на правото 
на личния живот по чл. 32, ал. 1, изр. първо 
от Конституцията, което включва позитивни 
задължения за държавата“. 
В искането съдът посочва, че „поради 
отпадане на действащата правна уредба стои 
въпросът дали може да се продължи произ­
водството пред съда, разглеждащ делото, тъй 
като то вече е започнало, а междувременно 
законът, позволяващ съдът да даде разреше­
ние за сключване на брак от непълнолетен, е 
отменен. Липсва разпоредба в този смисъл“.
Искането е направено от субект на ини­
циатива съгласно чл. 150, ал. 2 от Конститу­
цията – съд (съдебен състав), и е съобразено, 
след изпълнение на указанията, дадени от 
председателя на Конституционния съд в 
разпореждане от 12.01.2024 г., с изискуемите 
от чл. 17, ал. 1 и 2 ЗКС и чл. 18, ал. 1 и 2 от 
Правилника за организацията на дейността 
на Конституционния съд (ПОДКС) форма и 
реквизити. 
Искането е за установяване на противо­
конституционност на разпоредба от закон 
съгласно чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията. 
Сезиращият съд посочва, че иска „обявяване 
на противоконституционност на § 1 ЗИДСК, 
с който са отменени чл. 6, ал. 2, 3 и 4 СК“, 
като се позовава на изрично посоченото в 
Тълкувателно решение № 3 от 2020 г. по к.д. 
№ 5/2019 г.: „Закон, отменящ действащ закон, 
без да дава нова правна уредба на същите 
обществени отношения, остава годен предмет 
на контрол за конституционосъобразност, 
независимо от влизането му в сила, тъй като 
запазва самостоятелно значение“.
Конституционният съд не се е произнасял 
с решение или с определение за недопусти­
мост по искане с посочения предмет, поради 
което не е налице отрицателната процесуална 
предпоставка по смисъла на чл. 21, ал. 6 ЗКС.
От приложените по конституционното 
дело документи – искане до Конституционния 
съд от 31.01.2024 г. и Определение № 369 от 
4.01.2024 г. по гр. д. № 63147/2023 г. на Софий­
ския районен съд, 149-и състав, се установява, 
че частното гражданско дело е образувано 
„по искане за разрешаване на непълнолетна 
да сключи граждански брак“ и в хода на съ­
дебното производство, с влизането в сила на 
§ 1 от Закона за изменение и допълнение на 
Семейния кодекс, приложимият закон – чл. 6, 
ал. 2 от Семейния кодекс, е отменен. Към 
момента на сезиране на Конституционния съд 
производството по делото е висящо съгласно 
информацията от заверените копия от доку­
менти, представени от вносителя. С опреде­
ление от 27.02.2024 г. районният съд е спрял 
производството по частното гражданско дело.
Според чл. 6, ал. 2 (отменен с оспорения § 1 
ЗИДСК) от Семейния кодекс „По изключение, 
ако важни причини налагат това, брак може 
да сключи и лице, навършило шестнадесет 
години, с разрешение на районния съдия по 
постоянен адрес на лицето. Ако и двамата 
встъпващи в брак са непълнолетни и имат 
различен постоянен адрес, разрешението се 
дава от районния съдия на адреса на еди­
ния от встъпващите в брак по техен избор“. 
Алинея 3 на чл. 6 СК въвежда изискване за 
изслушване на двамата встъпващи в брак, 
родителите или попечителя на непълнолетния, 
а следващата ал. 4 посочва, че с встъпване 
в брак непълнолетният става дееспособен, 
но може да се разпорежда с недвижим имот 
само с разрешението на районния съдия по 
постоянен адрес на непълнолетния.
Както Конституционният съд е посочил в 
Тълкувателно решение № 3 от 2020 г. по к.д. 
№ 5/2019 г., „Въпросът за конституционосъоб­
разността на приложимия по висящото дело 
закон, независимо от модела на конституци­
онно правосъдие, винаги има преюдициален 
характер – такъв въпрос не би имало мотив 
да се поставя и решава, ако отговорът на 
същия няма да има ефект за разрешаването 
на правния спор, по повод на който е сезиран 
Конституционният съд“.
По отношение на посоченото в искането 
частно гражданско дело № 63147/2023 г. на 
Софийския районен съд, 149-и състав, към 
момента на образуване на делото (17.11.2023 г.) 
разпоредбите на чл. 6, ал. 2 – 4 СК са част от 
действащото право и имат регулативно дейст­
вие до влизане в сила на ЗИДСК (§ 44 – вли­
зане в сила в деня на обнародване на закона) 
(обн., ДВ, бр. 106 от 22.12.2023 г.). Преди 
произнасянето на районния съд с окончателен 
охранителен акт (определение) разпоредбите 
на чл. 6, ал. 2 – 4 СК са отменени – изваде­
ни са от системата на действащото право. В 
отменените разпоредби от Семейния кодекс 
се съдържат посоченото по-горе изключение 
от правилото (от т.нар. брачно пълноле­
тие – 18-годишна възраст, с навършването на 
която се придобива брачна дееспособност), 
предпоставките за прилагането му, редът, по 
който се установява тяхното наличие, както 
и еманципацията на непълнолетния, която 
настъпва с встъпването в брак. 
Следва да се отбележи, че производството 
по частното гражданско дело на Софийския