Държавен вестник, бр. 10, 2023 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  10
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ОТГОВОРНОСТ НА ПРЕВОЗВАЧА
Член 17
1. Превозвачът е отговорен за цялостната 
или частичната липса или повреда на стока-
та от момента на приемането є за превоз до 
този на доставянето є, както и за забавата 
при доставянето є.
2. Превозвачът се освобождава от тази 
отговорност, когато липсата, повредата или 
забавата се дължат на грешки на правоима-
щия, на нареждане на последния, което не е 
резултат на грешка на превозвача, на присъщ 
недостатък на стоката или на обстоятелства, 
които превозвачът не е могъл да избегне, и 
последиците, които не е могъл да преодолее.
3. За да се освободи от отговорност, пре-
возвачът не може да се позовава нито на 
недостатъци на превозното средство, с което 
си служи за извършване превоза, нито на 
грешки на лицето, от което е наел превозното 
средство, или на негови служители.
4. В съответствие с член 18, параграф 2 – 5 
превозвачът се освобождава от отговорност, 
когато липсата или повредата произтичат от 
особените рискове, дължащи се на един или 
няколко от следните факти:
а) ползване на отворени, непокрити с бре-
зент превозни средства, когато това е било из-
рично уговорено и вписано в товарителницата;
б) липса или дефект на опаковката при 
стоки, които поради самото си естество са 
изложени на разваляне или повреда, когато 
не са опаковани или са лошо опаковани;
в) пакетиране, натоварване, подреждане 
или разтоварване на стоката от изпращача 
или получателя или от лица, действащи за 
сметка на изпращача или получателя;
г) естеството на някои стоки, застрашени 
било от цялостна или частична загуба, било 
от повреда, като счупване, ръжда, вътрешно 
увреждане, изсушаване, изтичане, нормално 
разпадане или от действията на червеи или 
гризачи;
д) недостатъчност или неточност на мар-
кировката или на номерата на колетите;
е) превоз на живи животни.
5. Когато на основание този член превоз-
вачът не отговаря за някои фактори, които 
са предизвикали щетата, отговорността му 
бива ангажирана само доколкото факторите, 
за които той отговаря съгласно този член, са 
допринесли за тази щета.
Член 18
1. Доказването, че липсата, повредата или 
забавата са причинени от един от фактите, 
предвидени в чл. 17, параграф 2, е в тежест 
на превозвача.
2. Когато превозвачът установи, че пред-
вид конкретните фактически обстоятелства 
липсата или повредата е могла да произлезе 
от един или повече от особените рискове, 
предвидени в чл. 17, параграф 4, счита се, че тя 
произлиза от тях. Правоимащият обаче може 
да доказва, че щетата се дължи напълно или 
частично на някои от тези рискове.
3. Презумпцията, визирана по-горе, не се 
прилага в случаите, предвидени в член 17, 
параграф 4, буква „а“, ако има ненормална 
по размер липса или липса на цели колети.
4. Когато превозът се извършва с превозно 
средство, оборудвано да предпази стоката от 
влиянието на топлината, студа, температур-
ните промени или от влажността на въздуха, 
превозвачът не може да се позовава на член 
17, параграф 4, буква „г“, освен ако докаже, че 
всички мерки, които е бил длъжен да вземе 
според обстоятелствата, са били взети относно 
избора, поддържането и употребата на тези 
оборудвания и че той е спазил дадените му 
специални нареждания.
5. Превозвачът може да се позове на член 
17, параграф 4, буква „е“ само ако докаже, че 
всички мерки, които е бил длъжен да вземе 
според обстоятелствата, са били взети от него 
и че се е съобразил с дадените му специални 
нареждания.
Член 19
Счита се, че има забава при доставянето, 
когато стоката не е била доставена в угово-
рения срок, или ако срок не е бил уговорен, 
когато действителното времетраене на превоза 
надвишава времето, за което превозът би бил 
извършен нормално с оглед на обстоятелства-
та, и по-специално в случаите на частично 
натоварване, ако времето за набиране на цял 
товар при нормални условия е надхвърлено.
Член 20
1. Правоимащият може, без да е необходимо 
да представя други доказателства, да счете 
стоката за изгубена, когато не е доставена 
до тридесет дни след изтичане на уговорения 
срок, или, ако такъв срок не е бил уговорен, 
в срок шестдесет дни от деня на приемането 
є за превоз от превозвача.
2. След като получи обезщетението за 
изгубената стока, правоимащият може да 
поиска писмено да бъде уведомен веднага, ако 
стоката се намери в течение на една година 
считано от изплащането на обезщетението. 
За това негово искане той получава писмено 
удостоверение.
3. Тридесет дни след получаване на това 
известие правоимащият може да иска стоката 
да му бъде доставена срещу заплащане на 
дължимото по товарителницата и връщане 
на полученото от него обезщетение след 
приспадане на разноските, включени в това 
обезщетение, като си запазва всички права 
на обезщетение за забава при доставянето, 
предвидени в член 23 и евентуално в член 26.