Държавен вестник, бр. 91, 2002 г., стр. 73

Б Р О Й  91
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  73
За допълнително потвърждение може да се изпол-
зва изчезването на флуоресценцията при насищане с
бромни пари. При насищане на същата плака с амоняч-
ни пари петната се появяват повторно с жълтеникава
флуоресценция.
3. Реактиви
Всички реактиви трябва да са с квалификация “чист
за анализ” (ч.з.а.), а водата—дестилирана или с еквива-
лентна чистота.
3.1. Плаки със силикагел без флуоресцентен инди-
катор, дебелина на слоя 0,25 mm, 20 Ч 20 сm.
3.2. Подвижна фаза: толуен : диетилов етер : дих-
лорметан : диетиламин = 20:20:20:8 (V/V/V/V).
3.3. Метанол.
3.4. Сярна киселина—96 % (d420 = 1,84).
3.5. Диетилов етер.
3.6. Реактив за проявяване на петната: внимателно
се добавят 5 cm3 (ml) сярна киселина (3.4) към 95 cm3 (ml)
диетилов етер в охладен съд.
3.7. Бром.
3.8. Разтвор на амониев хидроксид—28 % (d420 = 0,90).
3.9. Хинин, безводен.
3.10. Стандартен разтвор: претеглят се около 0,1 g
безводен хинин (3.9) с точност 0,001 g и се разтварят в
мерителна колба до 100 cm3 (ml) с метанол (3.3).
4. Апаратура
4.1. Стандартно оборудване за тънкослойна хрома-
тография.
4.2. Ултразвукова вана.
4.3. Филтър Millipore—FH 0,5 µm или еквивалентен,
с подходящо оборудване за филтруване.
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата
В мерителна колба 100 cm3 (ml) се претегля точно
такова количество от пробата, което да съдържа около
100 mg хинин, разтваря се и се долива до марката с
метанол (3.3).
Колбата се запушва и се поставя за 1 h в ултразву-
ковата вана (4.2) при стайна температура. Филтрува се
(4.3) и филтратът се използва за хроматография.
5.2. Тънкослойна хроматография
Върху плака със силикагел (3.1) се нанасят 1,0 µl от
стандартния разтвор (3.10) и 1,0 µl от разтвора на про-
бата (5.1). Хроматограмата се развива, докато фронтът
на разтворителите достигне 15 сm, като се използва
подвижна фаза (3.2) в предварително наситена вана.
5.3. Проявяване на петната
5.3.1. Плаката се изсушава на стайна температура.
5.3.2. Напръсква се с реактив 3.6.
5.3.3. Плаката се оставя да изсъхне 1 h при стайна
температура.
5.3.4. Наблюдава се на УВ-светлина с дължина на
вълната 360 nm. Хининът се вижда като петно с интен-
зивна синя флуоресценция.
Като пример на таблицата по-долу са дадени Rf-
стойностите в същата подвижна фаза на главните алка-
лоиди, свързани с хинина:
Алкалоид
Rf
Хинин
0,20
Хинидин
0,29
Цинхонин
0,33
Цинхонидин
0,27
Хидрохинидин
0,17
5.3.5. За допълнително потвърждение на присъст-
вието на хинин плаката се насища около 1 h с бромни
пари (3.7). Флуоресценцията изчезва. Когато същата
плака се насити с амонячни пари (3.8), петната отново
се появяват с кафяв цвят и когато плаката отново се
разгледа на УВ-светлина при 360 nm, може да се наблю-
дава жълтеникава флуоресценция.
Откриваем минимум—0,1 µg хинин.
Б. Определяне
1. Област на приложение
Методът се отнася за определянето на хинин. Може
да бъде използван за определяне на максимално допус-
тимата концентрация 0,5 % (M/M) в шампоани и 0,2 %
в лосиони за коса.
2. Дефиниция
Съдържанието на хинин, определено по този метод,
се изразява в % (M/M) на продукта.
3. Принцип
След подходяща обработка на продукта, който ще
се анализира, определянето се извършва чрез високое-
фективна течна хроматография (ВЕТХ).
4. Реактиви
Всички реактиви трябва да са с квалификация “за
ВЕТХ”, а водата—бидестилирана.
4.1. Ацетонитрил.
4.2. Калиев дихидрогенортофосфат (KH2PO4).
4.3. Ортофосфорна киселина—85 % (d420 = 1,7).
4.4. Тетраметиламониев бромид.
4.5. Хинин, безводен.
4.6. Метанол.
4.7. Разтвор на ортофосфорна киселина, 0,1 М: пре-
теглят се 11,53 g ортофосфорна киселина (4.3) и се раз-
тварят в 1000 cm3 (ml) вода в мерителна колба.
4.8. Разтвор на калиев дихидрогенортофосфат, 0,1 М:
претеглят се 13,6 g калиев дихидрогенортофосфат (4.2) и
се разтварят в 1000 cm3 (ml) вода в мерителна колба.
4.9. Разтвор на тетраметиламониев бромид: разтва-
рят се 15,40 g тетраметиламониев бромид (4.4) в
1000 cm3 (ml) вода в мерителна колба.
4.10. Подвижна фаза: ортофосфорна киселина (4.7) :
калиев дихидрогенортофосфат (4.8) : тетраметиламо-
ниев бромид (4.9) : вода : ацетонитрил (4.1) =
10:50:100:340:90 (V/V/V/V/V).
Съставът на подвижната фаза може да бъде проме-
нен, така че да се постигне разделяне R і 1,5.
dґR2—dґR1
R = 2  ––––––   ,
W1 + W2
където:
R1 и R2 са времената на задържане на пиковете в min;
W1  и W2 —широчините на пиковете при половината
на височините им в mm;
dґ е скоростта на хартията в mm/min.
4.11. Силикагел, обработен с октадецилсилан, 10 µm.
4.12. Стандартни разтвори: претеглят се около 0,005;
0,01; 0,015 и 0,02 g безводен хинин (4.5) с точност 0,001g
и се поставят съответно в мерителни колби 100 cm3 (ml).
Долива се до марката с метанол (4.6) и съдържанието
на колбите се разклаща до разтваряне на хинина. Всяка
проба се филтрува през 0,5 µm филтър.
5. Апаратура
5.1. Стандартно лабораторно оборудване.
5.2. Ултразвукова вана.
5.3. Течен хроматограф с УВ детектор с променлива
дължина на вълната.
5.4. Колона: дължина—25 сm, вътрешен диаметър—
4,6 mm, пълнеж—силикагел (4.11).
5.5. Филтър Millipore—FH 0,5 mm или еквивален-
тен, с подходящо оборудване за филтруване.
6. Процедура
6.1. Приготвяне на пробата