Държавен вестник, бр. 11, 2013 г., стр. 155

БРОЙ  11	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  155  
4. Лаборатория/център по трансфузионна хематология (кръвна банка) с осигурено обслужване на болницата 24 часа в деноно-
щието, включително и при спешни състояния.
5. Имунологична лаборатория
6. Микробиологична лаборатория 
3. НЕОБХОДИМИ СПЕЦИАЛИСТИ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА.
Блок. 2 Необходими специалисти за лечение на пациенти на възраст под 18 години:
– двама лекари със специалност детски болести и клинична хематология/детска хематология/детска кли-
нична хематология и онкология;
– лекар със специалност по клинична лаборатория.
4. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА АЛГОРИТЪМА НА КЛИНИЧНАТА ПЪ-
ТЕКА: 
Забележка: При доказано злокачествено хематологично заболяване при пациенти над 18 годишна възраст, 
същите задължително се консултират от Клинична комисия по хематология (съгласно чл. 2, Раздел ІV от 
Медицински стандарт по Клинична хематология, ДВ. бр.92 от 23 ноември 2010 г), функционираща на тери-
торията на лечебното заведение или осигурена чрез договор.
Решението на клиничната комисия, както за първоначалното формиране на терапевтичната стратегия, 
така и за всяка последваща промяна е неразделна част от ИЗ. 
При промяна на терапевтичния режим лечебното звено е длъжно да получи потвърждение от специали-
зираната клинична комисия по хематология. 
В решението на клиничната комисия е посочен алгоритъм на лечение по клинична процедура – лекар-
ствен продукт, доза, ритъм на приложение, продължителност, необходими контролни изследвания. 
Протоколът за системно лекарствено лечение при злокачествени заболявания е неразделна част от реше-
нието на комисията.
ІІ. ИНДИКАЦИИ ЗА ХОСПИТАЛИЗАЦИЯ И ЛЕЧЕНИЕ
1. ИНДИКАЦИИ ЗА ХОСПИТАЛИЗАЦИЯ.
1.1. СПЕШНИ: 
· химиотерапия, осъществима единствено в стационарни условия, при болни с новооткрит и рецидивирал 
лимфом; 
· терапия с колонистимулиращи фактори: гранулоцитен и гранулоцитно-макрофаген колонистимулиращ 
фактор – при неутропения ≤ 0,5 G/l и клинични данни за инфекция (вкл. фебрилна неутропения); еритропо-
етин – при хемоглобин ≤ 100 g/l и прогностични фактори за благоприятен отговор на лечението; 
· заместителна терапия с кръв и кръвни продукти – при хемоглобин под 70 g/l, тромбоцити под 10 G/l 
или хеморагична диатеза при животозастрашаваща тромбоцитопения; 
· антибактериална, антивирусна и антимикотична терапия при болни с инфекциозни (пневмония, сепсис, 
инфекция на меки тъкани), хеморагични (нетромбоцитопенични) и други тежки усложнения, свързани с ос-
новното заболяване или провежданото лечение. 
1.2. ПЛАНОВИ: 
· болни с диагностициран лимфом за планова противотуморна терапия, колонистимулиращи фактори и 
имуномодулатори; 
· лечение с моноклонални антитела и имуномодулатори;
· стадиране на лимфом (в случаите, когато състоянието на болния не позволява извършването му в ам-
булаторни условия).
Забележка: Новодиагностицираните болни се хоспитализират само в университетските болници, нацио-
налните центрове и Военномедицинска академия.
2. ДИАГНОСТИЧНО – ЛЕЧЕБЕН АЛГОРИТЪМ. 
ДИАГНОСТИЧНО – ЛЕЧЕБНИЯТ АЛГОРИТЪМ В ПОСОЧЕНИТЕ ВАРИАЦИИ И ВЪЗМОЖНОСТИ 
Е ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ И ОПРЕДЕЛЯ ПАКЕТА ОТ БОЛНИЧНИ ЗДРАВНИ ДЕЙНОСТИ, 
КОИТО СЕ ЗАПЛАЩАТ ПО ТАЗИ КЛИНИЧНА ПЪТЕКА.
Терапевтичният подход се съобразява с общото състояние на пациента спрямо приложената скала:
СКАЛА НА ECOG/WHO ЗА PERFORMANCE STATUS:
0 = норма; способен на нормални дейности;
1 = с наличие на симптоматика, но амбулаторен;
2 = с инвалидизиращи туморни прояви, но под 50% от времето е на легло;
3 = тежко инвалидизиран с над 50% от времето на легло;
4 = тежко болен. 100% от времето е на легло;
5 = смърт.
ЛЕЧЕНИЕ НА ЛИМФОМИТЕ:
Лечението на лимфомите се провежда в зависимост от хистологичния вариант, клиничния стадий, въз-
растта, прогностичните фактори и съпътстващите усложнения. Предвид на това, че групата на лимфомите е 
хетерогенна в нозологичен аспект, лечението се различава при всяка една от подгрупите (болест на Ходж-
кин, хронична лимфоцитна, мултиплен миелом, трихолевкемия, други лимфоми с ниска и висока степен на 
малигненост). 
При децата (пациенти до 18 г.), хистологичните варианти и биологичното поведение на не-Хочкиновите 
лимфоми налага прилагането на пригодени за този контингент по-агресивни лечебни схеми. За локализира-
ните форми се прилага терапия като при „неусложнени лимфоми“ (вж. по-долу).
Лечебният подход при деца с Хочкинови лимфоми е както при възрастни, с ограничение до 6 броя хими-
отерапевтични курсове при ІІІ и ІV клинични стадии.
Към групата на лимфомите без прогностично неблагоприятни фактори и неусложнени варианти спадат 
случаи, при които се налага провеждане само на противотуморна терапия и/или лечение с моноклонални 
антитела (примерни схеми R-CVP, R- CHOP). 
Групата на лимфомите с множество неблагоприятни прогностични фактори, усложнените и вторичните 
екстранодални варианти се включват всички останали случаи, при които освен противотуморната терапия се 
налага задължително прилагане на антибиотична терапия, колонистимулиращи фактори, алфа интерферон, 
моноклонални антитела, заместителна терапия с еритроцитни и тромбоцитни концентрати, аферезни проце-
дури, аналгетици.