Държавен вестник, бр. 42, 2019 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  42
за държавната собственост (ЗДС), който 
регламентира отчуждителните процедури, 
да остане в тази конституционно очертана 
рамка. Считам, че част от направените с § 3 
от ЗИДЗДС промени не осигуряват предви-
дената в Конституцията особена закрила, 
която трябва да е ефективна, за да не бъде 
илюзорна неприкосновеността на частната 
собственост.
С § 3, т. 1 от приетия закон (относно 
чл. 39б, ал. 1, т. 1 от ЗДС) се допуска предва-
рително изпълнение не само когато с влязъл 
в сила подробен устройствен план имотът е 
отреден за изграждане на национален обект 
(както досега), а и за обект с национално 
значение. За разлика от дефиницията на 
понятието „национален обект“ (§ 1 от ЗДС), 
която съдържа ясни критерии, на които трябва 
да отговаря един обект, за да е национален, 
понятието „обект с национално значение“ (§ 5, 
т. 62 от Закона за устройство на територията) 
не съдържа такива критерии. Направената 
промяна създава риск прилагането по из-
ключение на предварително изпълнение на 
отчуждителните актове – само за национални 
обекти, които несъмнено са за общо полз-
ване и в обществен интерес, да се превърне 
в правило. Предвид дискреционната власт 
на Министерския съвет да обявява обекти с 
национално значение, приложното поле на 
предварителното изпълнение на невлезли в 
сила отчуждителни актове може значително 
да нарасне и да се разпростре върху множество 
частни имоти. Не е ясно какво налага това, 
тъй като понастоящем ускорената процедура 
е приложима за ключовите инфраструктурни 
проекти – магистрали, пристанища, летища, 
газопроводи и други обекти, които имат ха-
рактеристиките на национални обекти.
В § 3, т. 1 от ЗИДЗДС (относно чл. 39б, 
ал. 2 от ЗДС) се посочва размерът на опре-
деляната от съда парична гаранция, която 
е една трета от обезщетението съгласно 
акта за отчуждаване. Това се различава от 
действащата досега уредба, съгласно която 
гаранцията се определя според размера на 
преките и непосредствени вреди (чл. 391, 
ал. 3 от ГПК). Целта на паричната гаранция 
е да служи за изплащане на увеличения от 
съда размер на обезщетението по акта за от-
чуждаване, както и на другите обезщетения 
за компенсиране на вредите и пропуснатите 
ползи на собственика на отчуждения имот 
(чл. 39б, ал. 2 от ЗДС). В мотивите към за-
конопроекта няма никакви аргументи защо 
гаранцията е определена на една трета, а 
не например на една втора. Като фиксира 
размера на гаранцията само спрямо опреде-
леното с отчуждителния акт обезщетение, 
законът намалява сигурността, че собстве-
никът ще получи равностойно обезщетение, 
както изисква чл. 17, ал. 5 от Конституцията. 
Равностойното обезщетение следва да се из-
числява не само на база пазарна оценка на 
имота, но и да обхваща пропуснатите ползи 
и нанесените вреди. Уредбата е още по-про-
блематична предвид обстоятелството, че 
Конституционният съд неведнъж се е произ-
насял за съдържанието на конституционното 
изискване за предварително обезщетение.  
В редица свои решения съдът застъпва разби-
рането, че обезщетението при отчуждаване на 
имот не може да се приеме за предварително, 
ако не е определено окончателно по размер 
с влязъл в сила акт на съда (Решение № 6 
от 2013 г., Решение № 6 от 2006 г. и Решение 
№ 7 от 2001 г.). С възможността инвеститорът 
да влезе във владение на имот – частна соб-
ственост, и да започне строителни дейности, 
като се заплаща само обезщетението съглас-
но невлезлия още в сила отчуждителен акт 
и допълнителна гаранция в силно намален 
размер, на практика се допуска отнемане на 
правото на собственост. Така не се изпълнява 
конституционно предвиденото задължител-
но условие за предварително и равностойно 
обезщетение на собственика (Решение № 6 
на Конституционния съд от 2013 г.).
2. С § 4 се създава ал. 3 в чл. 42а от ЗДС, 
която предвижда специален режим за обезще-
тенията при отчуждаване на земеделски земи 
и горски територии, когато едно физическо 
лице, юридическо лице или едни и същи 
съсобственици имат такива имоти с обща 
площ над 50 декара. В този случай отчужда-
ването на техни отделни имоти, макар да са 
с размерите по чл. 42а, ал. 2 от ЗДС, няма 
да бъде компенсирано с парично обезщете-
ние, а с предоставяне на имот. В мотивите 
на внесения законопроект няма аргументи 
защо се визират точно имоти с обща площ 
над 50 декара, което поражда съмнения, че 
тази промяна обслужва конкретни интереси.
В мотивите на Решение № 14 от 1992 г. за 
тълкуване на чл. 6, ал. 2 от Основния закон 
Конституционният съд подчертава, че „равен-
ството на гражданите пред закона е форму-
лирано като конституционен принцип, който 
стои в основата на гражданското общество 
и държавата“. За да гарантира прогласения 
принцип за равенство на всички граждани 
пред закона, в чл. 6, ал. 2 от Конституцията са 
посочени изчерпателно определени признаци, 
които не могат да бъдат основание за неравно 
третиране. Един от тези признаци е имущест-
веното състояние. Правилото, въведено с § 4 
от ЗИДЗДС, създава неравнопоставеност въз 
основа на този признак между дребните и 
едрите собственици на земеделски земи и