Държавен вестник, бр. 17, 2007 г., стр. 90

С Т Р .  90
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  17
Инструкция за изменение и допълнение на Ин-
струкция № 13 от 2000 г. за прилагане на На-
редбата за категоризиране на труда при пен-
сиониране (обн., ДВ, бр. 94 от 2000 г.; доп., бр. 62
от 2001 г.; изм. и доп., бр. 74 от 2001 г.; изм.,
бр. 84 от 2002 г.; изм. и доп., бр. 63 от 2005 г.,
 бр. 41 от 2006 г., бр. 56 от 2006 г.)
§ 1. В чл. 8, ал. 2, т. 3 думите “звено “Поделе-
ние за тунелно строителство” към НК “БДЖ”
се заменят с “Национална компания “Железо-
пътна инфраструктура” (НК “ЖИ”)”.
§ 2. В чл. 9 се правят следните изменения:
1. В ал. 3 думите “специализираното звено”
се заменят със “службите”, а думите “НК “БДЖ”
се заменят с “НК “ЖИ”.
2. В ал. 30 думите “БДЖ” се заменят с “ли-
цензираните железопътни превозвачи”.
Управител: Й. Христосков
1498
ВЪРХОВЕН
 АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 1637
от 15 февруари 2007 г.
по административно дело № 11118 от 2006 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светлана Йонкова, и членове:
Галя Костова, Надежда Джелепова, Галина Со-
лакова и Джузепе Роджери, при участието на
секретар-протоколиста Милка Ангелова раз-
гледа административно дело № 11118 по описа
на Върховния административен съд—петчле-
нен състав, за 2006 г., докладвано от съдията
Галина Солакова.
Производството е по чл. 5, т. 2 във връзка с
чл. 23 от Закона за Върховния администрати-
вен съд.
Образувано е по жалба на Ивайло Петров
Симеонов от Русе срещу разпоредбите на
чл. 24, ал. 1, чл. 27, чл. 28, ал. 1 и чл. 28, ал. 3
от Наредба № 2 от 28.06.2006 г. на Висшия съ-
дебен съвет относно реда за провеждане на
конкурси за съдии, прокурори и следователи
(ДВ, бр. 61 от 2006 г.).
В жалбата се поддържа незаконосъобразност
освен на атакуваните текстове на чл. 24, ал. 1,
чл. 27, чл. 28, ал. 1 и чл. 28, ал. 3 поради проти-
воречие с императивните изисквания по чл. 12
и чл. 15, ал. 1 от Закона за нормативните акто-
ве и чл. 127г от Закона за съдебната власт и на
Наредба № 2 от 28.06.2006 г. на Висшия съдебен
съвет в цялост, поради противоречие с чл. 133
от Конституцията на Република България. Из-
лагат се доводи, че провеждането на конкурс е
част от фактическия състав за назначаване на
съдии, прокурори и следователи, поради което
и с оглед изискването по чл. 133 от Конститу-
цията на Република България условията и ре-
дът за провеждане на конкурса следва да бъдат
регламентирани със закон—Закона за съдебна-
та власт, а не с подзаконов нормативен акт, ка-
къвто е атакуваната наредба. Твърди се, че об-
жалваните конкретни разпоредби на чл. 24, ал. 1,
чл. 27, чл. 28, ал. 1 и чл. 28, ал. 3 от наредбата
касаят условията за провеждане на конкурса, а
не реда на провеждане на същия, поради което
попадат извън овластяването на Висшия съде-
бен съвет по чл. 127ж, ал. 1 от Закона за съдеб-
ната власт, касаещо издаване на подзаконов
нормативен акт само досежно реда за провеж-
дане на конкурса.
Ответникът Висшият съдебен съвет чрез
процесуалния си представител юрк. Митев из-
лага становище за неоснователност на жалбата.
Върховният административен съд, петчленен
състав, като прецени предпоставките за допусти-
мост и основателност на жалбата, с която е сези-
ран, и взе предвид доказателствата по делото и
доводите на страните, с оглед изтъкнатите отме-
нителни основания по чл. 12 от Закона за Върхов-
ния административен съд, приема следното:
По допустимостта на жалбата:
Съгласно прогласения в чл. 4, ал. 1 от Кон-
ституцията на Република България основопо-
лагащ принцип за законност Република Бъл-
гария е правова държава, която се управлява
според Конституцията и законите на страната.
От този принцип произтича изискването за кон-
ституционосъобразност и законосъобразност
на всички нормативни актове, изграждащи
правната система на държавата. Гаранция за
неговото спазване е регламентираната с чл. 120,
ал. 2 от Конституцията на Република Бълга-
рия правна възможност на гражданите и юри-
дическите лица да обжалват пред съдилищата
всички административни актове—нормативни,
общи и индивидуални, които засягат права,
освен изрично изключените със закон. Подза-
коновите нормативни актове са с неограничен
кръг адресати, поради което в интерес на ця-
лото общество е всеки правен субект да може
да ги атакува като незаконосъобразни, като
противоречащи на правна норма от по-висок
ранг. Това е достатъчно основание за наличие
на процесуалноправния интерес, респ. допус-
тимостта на жалбата, без да е необходимо об-
следване на обстоятелствата, сочещи на пряк
и личен интерес от конкретно засегнати мате-
риални права на жалбоподателя. Съгласно
чл. 13, ал. 1 от Закона за Върховния админис-
тративен съд жалба срещу нормативен акт се
подава без ограничение във времето. Предвид
това жалбата се явява процесуално допустима.
По основателността на жалбата:
Предмет на жалбата е цялостната незаконо-
съобразност на Наредба № 2 от 28.06.2006 г. на
Висшия съдебен съвет относно реда за провеж-
дане на конкурси за съдии, прокурори и следо-
ватели (ДВ, бр. 61 от 2006 г.), както и четири
конкретни разпоредби от наредбата, а именно:
чл. 24, ал. 1, чл. 27, чл. 28, ал. 1 и чл. 28, ал. 3.