Държавен вестник, бр. 107, 2008 г., стр. 7

Б Р О Й  107
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
Проблемите са следствие и от режимното во-
доснабдяване в много населени места, особено
през лятото и есента, както и от остарели и
амортизирани водопроводни мрежи.
Независимо от приетите мерки налице са
редица проблеми с безопасността на храните.
Това са: установяване на замърсители над ут-
върдените норми; несъответствие с междуна-
родните стандарти на част от обектите за про-
изводство и търговия с храни; затруднения при
прилагане на принципа за пълната отговорност
на производителите за безопасността на техни-
те продукти и др.
Условията на труд у нас се различават от
тези в страните от Европейския съюз по след-
ните характеристики: по-висока заетост в тра-
диционно рискови сектори и по-висок дял на
експонираните на различни производствени
рискове; повече стресови ситуации и оплаква-
ния, свързани със здравето; по-малко инфор-
мираност и участие на работещите в дейности
за здраве и безопасност при работа и др.
II. ФУНКЦИОНИРАНЕ НА ЗДРАВНАТА
СИСТЕМА
1. Управление на системата
Съществените промени в нормативната
уредба, извършени след 1997 г., имаха за цел
създаване на съвременно здравно законодател-
ство. Приети бяха Закон за здравето, Закон за
здравното осигуряване, Закон за лечебните за-
ведения, закони за съсловните организации на
лекарите и стоматолозите, Закон за съсловна-
та организация на магистър-фармацевтите,
Закон за съсловната организация на медицинс-
ките сестри, акушерките и асоциираните ме-
дицински специалисти, Закон за лекарствени-
те продукти в хуманната медицина, Закон за
контрол върху наркотичните вещества и пре-
курсорите, Закон за трансплантация на орга-
ни, тъкани и клетки, Закон за кръвта, кръво-
даряването и кръвопреливането, Национална
здравна карта и др.
Многобройните законодателни промени и
нарушената логика в последователността на
приемането на законите доведоха в определени
случаи до несъответствия между различните
нормативни актове и до затрудняване на взаи-
моотношенията между различните участници
в системата.
Съществуващата в момента Национална
здравна карта не отчита съществени характе-
ристики и особености—здравно-демографски,
инфраструктурни, комуникационни, времеви
и транспортни възможности, кадрови ресур-
си и др.
През изминалите години в здравната систе-
ма се въведе и утвърди моделът на задължител-
ното здравно осигуряване. Създадена бе Наци-
оналната здравноосигурителна каса (НЗОК),
като финансирането на здравеопазването се
споделя между нея и Министерството на здра-
веопазването.
В управлението на здравната система бяха
заложени и елементи на принципа на трипартиз-
ма, който се реализира чрез сключвания всяка го-
дина колективен трудов договор между Минис-
терството на здравеопазването, работодателите
и национално представените синдикати, чрез
който се регламентират минималните нива на
заплащане на работещите в здравеопазването.
Предоставянето на качествена медицинска
помощ на населението е една от основните цели
в управлението на системата. За гарантиране
на качеството бяха въведени редица инструмен-
ти, като медицински стандарти, клинични пъ-
теки, диагностично-терапевтични протоколи и
фишове за здравни грижи, акредитация и други.
Утвърдени бяха 25 медицински стандарта, пос-
тепенно се увеличи броят на клиничните пъте-
ки. За оценка на качеството се наложи система-
та на акредитация, въведена със Закона за ле-
чебните заведения. Към настоящия момент
акредитацията се извършва по усъвършенства-
на методика, регламентирана с Наредба за кри-
териите, показателите и методиката за акреди-
тация на лечебните заведения. Независимо от
това практиката на прилагане на Методиката
за акредитация показа, че за гарантиране на
обективност на акредитационните оценки про-
цедурата следва да се извършва от независима
институция извън структурата на Министерст-
во на здравеопазването.
Въпреки многобройните нормативни акто-
ве в тази област налице е слабост в осигурява-
нето на качествено лечение на национално ниво
и обвързването му с финансирането.
Въпреки нарастващия обем на извършвани-
те проверки и провеждания вътрешен (от сами-
те лечебни заведения) и външен (от финанси-
ращи и други организации) контрол качеството
на оказваните здравни услуги е с ниска ефек-
тивност. Механизмите за контрол върху изпъл-
нителите на медицински дейности от страна на
Националната здравноосигурителна каса са в
обхвата на Националния рамков договор и се
договарят със самите тях. Това също е причина
за ниската ефективност.
В хода на реформата по обективни и субек-
тивни причини се появиха неблагоприятни пос-
ледици за информационното осигуряване на
системата. Качеството на управленската инфор-
мация се влоши рязко поради липса на пълни
данни главно за извънболничната помощ (за-
болеваемост по обръщаемостта, посещенията
при специалист и др.). Участниците в система-
та на здравеопазването (изпълнители на меди-
цинска помощ, МЗ, НЗОК) разполагат с час-
тично изградена комуникационна инфраструк-
тура. Досега липсваше интегрирана информа-