Държавен вестник, бр. 1, 2004 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  1
чрез преципитация, използвайки технологично
добавените съставки и бактериалните култури
по чл. 6, ал. 3.
Чл. 3. Наименованието “сирищен казеин за
хранителни цели” се използва за обозначаване
на годен за консумация от човека казеин, полу-
чен чрез преципитация, използвайки техноло-
гично добавените съставки по чл. 7, ал. 2.
Чл. 4. Наименованието “казеинати за хра-
нителни цели” се използва за обозначаване на
казеинати, получени от годни за консумация от
човека казеини чрез използване на неутрализи-
ращите агенти по чл. 9, ал. 3.
Чл. 5. Наименованията по чл. 2, 3 и 4 се из-
ползват за търговско обозначаване само на
продукти, които отговарят на изискванията на
наредбата.
Чл. 6. (1) Казеините по чл. 2 трябва да съ-
държат:
1. влага—не повече от 10 на сто от масата;
2. млечен белтък, изчислен на база сухо ве-
щество—не по-малко от 90 на сто от масата—
от който съдържанието на казеин е не по-мал-
ко от 95 на сто от масата;
3. млечни мазнини, изчислени на база сухо
вещество—не повече от 2,25 на сто от масата;
4. пепел, включително P2O5—не повече от
2,5 на сто от масата;
5. безводна лактоза—не повече от 1 на сто от
масата;
6. утайка след изгаряне—не повече от 22,5 mg
на 25 g.
(2) Максималната титруема киселинност,
изразена в 0,1 mol/l разтвор на натриев хидрок-
сид, да не е повече от 0,27 ml/g.
(3) Казеините по чл. 2 могат да съдържат
безвредни технологично добавени съставки:
млечна киселина (E 270), солна киселина, сяр-
на киселина, лимонена киселина (E 330), оцет-
на киселина (E 260) и ортофосфорна киселина,
както и годни за консумация от човека суро-
ватка и бактериални култури, произвеждащи
млечна киселина.
Чл. 7. (1) Казеините по чл. 3 трябва да съ-
държат:
1. влага—не повече от 10 на сто от масата;
2. млечен белтък, изчислен на база сухо ве-
щество—не по-малко от 84 на сто от масата—
от който съдържание на казеин не по-малко от
95 на сто от масата;
3. млечни мазнини, изчислени на база сухо
вещество—не повече от 2 на сто от масата;
4. пепел, включително P2O5—не повече от
7,5 на сто от масата;
5. безводна лактоза—не повече от 1 на сто от
масата;
6. утайка след изгаряне—не повече от 22,5 mg
на 25 g.
(2) Казеините по чл. 3 могат да съдържат
безвредни технологично добавени сирищна мая
и други ензими за коагулиране на млякото, год-
ни за консумация от човека.
Чл. 8. (1) Казеините по чл. 2 и 3 не трябва да
притежават чужд мирис, както и да съдържат
бучки, които при лек натиск да не могат да се
раздробят.
(2) Цветът на казеините по чл. 2 и 3 трябва
да варира от бял до кремавобял.
Чл. 9. (1) Казеинатите по чл. 4 трябва да
съдържат:
1. влага—не повече от 8 на сто от масата;
2. млечен казеинов белтък, изчислен на база
сухо вещество—не по-малко от 88 на сто от
масата;
3. млечни мазнини, изчислени на база сухо
вещество— не повече от 2 на сто от масата;
4. безводна лактоза—не повече от 1 на сто от
масата;
5. утайка след изгаряне—не повече от 22,5 mg
на 25 g.
(2) За казеинатите по чл. 4 стойността на рН
трябва да е от 6 до 8.
(3) Казеинатите по чл. 4 могат да съдържат
следните безвредни технологично добавени
неутрализиращи и буфериращи агенти в коли-
чества, разрешени за хранителни цели: натри-
еви, калиеви, калциеви, амониеви и магнезие-
ви хидроксиди, карбонати, фосфати и цитрати.
Чл. 10. (1) Казеинатите по чл. 4 трябва да
имат много слаб чужд аромат и мирис, цвят—
от бял до кремавобял, и да са почти напълно
разтворими във вода с изключение на калцие-
вия казеинат.
(2) Казеинатите по чл. 4 не трябва да съдър-
жат бучки, които при лек натиск да не могат да
се раздробят.
Чл. 11. (1) Съдържанието на олово в казеи-
ните по чл. 2 и 3 и в казеинатите по чл. 4 трябва
да е не повече от 1 mg/kg.
(2) Казеините по чл. 2 и 3 и казеинатите по
чл. 4 не трябва да съдържат примеси в 25 mg от
продукта.
Чл. 12. Продуктите по чл. 2, 3 и 4 трябва да
се подлагат на топлинна обработка за постига-
не на отрицателна фосфатазна активност.
Чл. 13. При етикетиране на казеините по чл. 2
и 3 и на казеинатите по чл. 4 се спазват изиск-
ванията на Наредбата за изискванията за ети-
кетирането и представянето на храните, приета
с Постановление № 136 на Министерския съвет
от 2000 г. (ДВ, бр. 62 от 2000 г.).
Чл. 14. (1) Когато продуктите по чл. 2, 3 и 4
не са предназначени за крайния потребител,
върху кутиите, пакетите или етикетите се обя-
вяват следните данни:
1. наименованието на продукта, като при
казеините се посочват съответният катион или
катиони;
2. нетната маса в съответните единици за
измерване;
3. името/наименованието, седалището и адре-
сът на управление на производителя или на лице-
то, което опакова храна или което продава храна;