Държавен вестник, бр. 104, 2000 г., стр. 26

С Т Р .  26
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
Приложение № 7
към чл. 140, ал. 3
Tехнически изисквания към светлините
1. Светлинни системи за подход за кацане:
1.1. Типове и характеристики:
1.1.1. Тези технически изисквания определят основ-
ните характеристики на проста светлинна система за
подход за кацане и за светлинна система за точен под-
ход за кацане. За определени характеристики на тези
системи се допускат известни отклонения, например по
отношение разстоянието между светлините от централ-
ния ред и светлинните хоризонтали. На фиг. 7.2 и 7.3 са
показани най-разпространените схеми на светлинни
системи за подход за кацане. На фиг. 16 е показана схе-
ма на светлинна система за точен подход за кацане по
категории II и III, разположена в границите от 300 m от
прага на ПИК.
1.1.2. Cъщата схема на светлинна система за подход
за кацане се осигурява независимо от положението на
прага на ПИК, т.е. независимо от това дали прагът е на
края на ПИК, или е изместен от края на ПИК. В двата
случая светлинната система за подход за кацане да се
простира до прага. В случаите на изместване на прага,
за да се получи зададена конфигурация от края на ПИК
до прага, се използват вградени светлини. Те се поста-
вят с цел да се удовлетворят изискванията към конст-
рукцията и фотометричните изисквания, определени в
приложение № 6, фиг. 6.1 или 6.2.
1.1.3. При проектиране на светлинни системи се из-
ползват диапазони на траекториите на полета, посоче-
ни на фиг. 7.1.
1.2. Допуски по отношение разполагането:
1.2.1. В хоризонталната равнина:
1.2.1.1. Допуските са показани на фиг. 7.3.
1.2.1.2. Централният ред на светлинната система за
подход за кацане е необходимо да съвпада възможно
най-точно с продължението на осовата линия на ПИК
с максимално допустимо отклонение ± 15°.
1.2.1.3. Надлъжният интервал между светлините от
централния ред е такъв, че една светлина (или група
светлини) да е центърът на всеки от светлинните хори-
зонти, а междинните светлини от централния ред да са
по възможност равномерно разположени между два съ-
седни светлинни хоризонта или между светлинния хо-
ризонт и прага на ПИК.
1.2.1.4. Светлинните хоризонти и линейните свет-
лини се разполагат перпендикулярно на централния
ред на системата от светлини за приближаване с до-
пуск ± 30°, ако е приета схемата, посочена на
фиг. 7.3 (А), или ± 2°, ако е приета схемата, посочена
на фиг. 7.3 (В).
1.2.1.5. Когато е необходимо единият светлинен хо-
ризонт да се измести от стандартното местоположение,
по възможност се изместват на съответното разстоя-
ние и съседните светлинни хоризонти, за да се намали
разликата в интервалите между тях.
1.2.1.6. При изместване от стандартното му мес-
тоположение на единия светлинен хоризонт в систе-
мата, показана на фиг. 7.3 (А), общата му дължина
се установява така, че да остане равна на 1/20 от
действителното разстояние на светлинния хоризонт
от точката на отчитане. Не е необходимо да се изме-
ня стандартният интервал от 2,7 m между светлини-
те на светлинните хоризонти и в същото време свет-
линните хоризонти да се разполагат симетрично по
отношение на централния ред на светлините за под-
ход за кацане.
1.2.2. Във вертикалната равнина:
1.2.2.1. Идеалният случай е установяване на всич-
ки светлини за подход за кацане в хоризонталната
равнина, минаваща през прага на ПИК (вж. фиг. 7.4),
и това общо правило се спазва дотолкова, доколко-
то позволяват местните условия. В същото време
сградите, дърветата и т. н. да не закриват светлини-
те за пилота, когато самолетът му се намира в райо-
на на външния радиомаркер на 1° по-ниско от радио-
глисадата.
1.2.2.2. За максимално намаляване на риска от пов-
реждане на самолета при приземяване с прелитане
или недолитане в границите на крайния участък за
спиране (КУС) или на участъка, свободен от препят-
ствия, а също в границите на 150 m от края на ПИК,
светлините се установяват възможно най-близо до
земята в зависимост от местните условия. Извън гра-
ниците на КУС и участъка, свободен от препятствия,
няма съществена необходимост светлините да се раз-
полагат по-близо до земята. С оглед на неравностите
на повърхността светлините могат да се установят на
стълбове със съответна височина.
1.2.2.3. По възможност светлините се монтират
така, че нито един обект в границите на 60 m от всяка
страна на централния ред да не се извисява над по-
върхността, в която е разположена системата светли-
ни за подход за кацане. Ако някакъв висок обект е
разположен в границите на 60 m от централния ред
светлини и в границите от 13,50 m от прага на ПИК,
когато това се отнася до светлините за точен подход
за кацане, или в границите на 900 m, когато това се
отнася до проста система за подход за кацане, целе-
съобразно е светлините да се установяват така, че
равнината на външната половина от светлини да
минава през този обект.
1.2.2.4. За да се избегне погрешното възприемане на
равнината на външната повърхност, светлините, раз-
положени в границите от прага до точката, отстояща на
300 m от него, се установяват не по-ниско от права с
намаляващ наклон 1:66 от прага до тази точка, а след
тази точка—не по-ниско от права с наклон 1:40. За сис-
темата светлини за точен подход за кацане по II или III
категория може да са необходими по-строги критерии,
например недопускане в границите на 450 m от прага на
отрицателен наклон на местността.
1.2.2.5. Централен ред светлини. На всеки участък
от централния ред светлини (включително КУС или
участъка, свободен от препятствия) градиентите на нак-
лона на светлините са колкото се може по-малки, изме-
нят се колкото се може по-рядко и с по-малка стойност
и да не превишават 1:60. Практиката разрешава на все-
ки участък по посока на ПИК градиентът на наклона
на централния ред светлини да е не повече от 1:66 по
възходяща права и 1:40 по низходяща.
1.2.2.6. Светлинни хоризонти. Светлините на свет-
линните хоризонти се разполагат по права, пресичаща
на съответно място линията на светлините на централ-
ния ред, и по възможност лежат в хоризонталната рав-
нина. Но в местата, където релефът има напречен нак-
лон в една посока, светлините на светлинните хоризон-
ти на КУС или на участъка, свободен от препятствия,
могат да се установяват под наклон с градиент не пове-
че от 1:80, ако това позволи те да се разположат по-
близо до земята.
1.2.3. Резервна височина над препятствия:
1.2.3.1. За определяне на резервната височина над
препятствията се установява район, който се нарича
равнина на светлините (светлинна равнина), в която