Държавен вестник, бр. 52, 2020 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  52
а) Директива 2007/42/ЕО на Комисията от 
29 юни 2007 г. относно материалите и пред­
метите, изработени от филм от регенерирана 
целулоза, предназначени за контакт с храни 
(OB, L 172/71 от 30 юни 2007 г.); 
б) Директива 84/500/ЕИО на Съвета от 
15 октомври 1984 г. за сближаване на зако­
нодателствата на държавите членки относно 
керамичните предмети, предназначени за 
контакт с храни; 
в) Директива 93/11/ЕИО на Комисията от 
15 март 1993 г. за изпускане на N-нитрозами­
ни и N-нитрозиращи вещества от биберони 
и залъгалки, произведени от еластомер или 
каучук;
2. определят национални мерки по отно­
шение на материали и предмети, за които 
няма приети на ниво Европейски съюз спе­
цифични мерки, съгласно чл. 5 от Регламент 
(ЕО) № 1935/2004.
Чл. 16. (1) Министърът на здравеопазването 
е национален компетентен орган за целите на 
чл. 9 от Регламент (ЕС) № 1935/2004 и чл. 5 от 
Регламент (ЕО) № 282/2008 на Комисията от 
27 март 2008 г. относно материали и предмети 
от рециклирана пластмаса, предназначени за 
контакт с храни, и за изменение на Регламент 
(ЕО) № 2023/2006 (ОВ, L 86/9 от 28 март 
2008 г.), наричан по-нататък „Регламент (ЕО) 
№ 282/2008“.
(2) Министерството на здравеопазването 
писмено уведомява Министерството на зе­
меделието, храните и горите за заявления, 
подадени от бизнес оператори по чл. 9 от 
Регламент (ЕС) № 1935/2004 и чл. 5 от Ре­
гламент (ЕО) № 282/2008. 
Чл. 17. (1) Бизнес оператор, който произ­
вежда, преработва и/или дистрибутира храни, 
е длъжен да предлага храни, етикетирани в 
съответствие с изискванията на Регламент 
(ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент 
и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за пре­
доставянето на информация за храните на 
потребителите, за изменение на регламенти 
(ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Ев­
ропейския парламент и на Съвета и за отмяна 
на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, 
Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Дирек­
тива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 
2000/13/ЕО на Европейския парламент и на 
Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на 
Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 
на Комисията (ОВ, L 304/18 от 22 ноември 
2011 г.), наричан по-нататък „Регламент (ЕС) 
№ 1169/2011“, на този закон и на подзаконо­
вите нормативни актове по прилагането му.
(2) Обозначението „Добит в България“/
„Продукт от България“ се поставя върху 
първични продукти, които са добити на те­
риторията на Република България.
(3) Обозначението „Продукт от България“ 
се поставя върху храни, когато:
1. основната съставка, използвана за тях­
ното производство, е добита на територията 
на Република България, и
2. всички етапи на производствения процес 
се осъществяват на територията на Република 
България.
(4) Обозначението по ал. 3 може да се 
придружава с географска карта или друг сим­
вол, който съдържа информация, че храната 
е произведена на територията на Република 
България. 
Чл. 18. В съответствие с чл. 15, параграфи 1 
и 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 информа­
цията за храните, предлагани на територията 
на Република България, включително тази 
на етикета, се предоставя на български език. 
Чл. 19. Изискванията за предоставянето на 
информация на потребителите за храните се 
определят с наредба на Министерския съвет, 
с която се: 
1. въвеждат изискванията на Директива 
2011/91/ЕС на Европейския парламент и на 
Съвета от 13 декември 2011 г. относно озна­
ченията или маркировките, идентифициращи 
партидата, към която принадлежи дадена храна 
(ОВ, L 334/1 от 16 декември 2011 г.);
2. определят национални мерки за предос­
тавянето на информация за храните на потре­
бителите съгласно чл. 38 – 44 на Регламент 
(ЕС) № 1169/2011.
Чл. 20. Министърът на здравеопазването е 
национален компетентен орган за целите на 
чл. 1, параграф 4, чл. 15 и чл. 18, параграф 2 от 
Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския 
парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. 
относно хранителни и здравни претенции за 
храните, наричан по-нататък „Регламент (ЕО) 
№ 1924/2006“ и на Регламент (ЕС) № 907/2013 
на Комисията от 20 септември 2013 г. за 
определяне на правила относно заявления­
та във връзка с използването на генерични 
обозначения (наименования) (ОВ, L 251/7 от 
21 септември 2013 г.).
Чл. 21. Министърът на здравеопазването 
е национален компетентен орган за цели­
те на чл. 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) 
№ 1925/2006 на Европейския парламент и 
на Съвета от 20 декември 2006 г. относно 
влагането на витамини, минерали и някои 
други вещества в храните, наричан по-нататък 
„Регламент (ЕО) № 1925/2006“ и на Регламент 
за изпълнение (ЕС) № 307/2012 на Комисията 
от 11 април 2012 г. за установяване на правила 
за прилагане на член 8 от Регламент (ЕО) 
№ 1925/2006 на Европейския парламент и 
на Съвета относно влагането на витамини, 
минерали и някои други вещества в храните 
(ОВ, L 102/2 от 12 април 2012 г.).
Чл. 22. Бизнес оператор не може чрез 
реклами или други форми на търговски съ­
общения, в които като изпълнители участват 
деца, да рекламира: