Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 86

С Т Р .  86
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
—активите се използват за осигуряване дохо-
дите на персонала на повече от едно предприятие.
Те могат да бъдат програми с определени внос-
ки или с определени доходи.
В тази категория не се включват държавните
програми.
Държавни програми—програми, създадени с
нормативен акт, които обхващат всички предпри-
ятия (или предприятия от дадена категория) и се
ръководят от правителството или от друга органи-
зация, създадена за тази цел.
Тези програми не са обект на контрол и влия-
ние от страна на предприятието, което съставя
финансовия отчет.
Програми за компенсации (доходи) под форма-
та на акции или дялове от собствения капитал—
формални или неформални спогодби, според кои-
то предприятието осигурява на персонала компен-
сации (доходи) под формата на акции и дялове от
собствения капитал или суми, чийто размер зави-
си от бъдещата цена на финансовите инструменти,
носещи дивиденти (или други доходи).
Активи по програмата—онези активи, които
са притежавани от фонд, при наличие на следните
условия:
—фондът съществува като отделна юридичес-
ка единица, различна от предприятието на рабо-
тодателя;
—активите на фонда се използват само за уреж-
дане на задълженията за изплащане на доходите
на персонала и не са достъпни за кредиторите на
предприятието.
Те не могат да бъдат върнати на предприятието
или могат да бъдат върнати само в случай че остава-
щите във фонда активи са достатъчни за посрещане
на задълженията по програмата или за предприяти-
ето съществува правно или тълкувателно задълже-
ние да изплаща директно доходи на персонала.
Възвръщаемост на активите по програмата—
лихви, дивиденти или други приходи, произтича-
щи от активите по програмата, заедно с реализи-
рани и нереализирани печалби или загуби от тях,
намалени с всички разходи по управление на прог-
рамата и с всички платими по програмата данъци.
Статистически актюерски печалби и загуби
включват:
—наложените корекции, предизвикани от раз-
личията между статистически актюерски предпо-
ложения за предходни събития и събитията, които
реално са се случили, и
—следствията от промените в статистически-
те актюерски предположения.
Справедлива стойност—сумата, за която един
актив може да бъде разменен или едно задълже-
ние да бъде уредено между добре осведомени и
желаещи страни в пряка сделка помежду им.
Краткосрочни доходи
3.1. Краткосрочните доходи, предоставени на
персонала, включват:
а) основно възнаграждение за отработено вре-
ме (заплата, надница);
б) възнаграждение над основното възнаграж-
дение, определено според прилаганите системи за
заплащане на труда;
в) допълнително възнаграждение за продължи-
телна работа, за работа при вредни или при други
специфични условия на труд, за по-висока лична
квалификация на лица с научна степен или за зва-
ние и за работа при специален режим, нощен и
извънреден труд и вътрешно заместване;
г) други специфични допълнителни възнаграж-
дения, уговорени с колективния или с индивидуал-
ния трудов договор;
д) възнаграждения, изплатени за престой и за
работа през официални празници;
е) социални осигуровки и надбавки, включител-
но за платен отпуск по болест, майчинство и др.;
ж) разпределение на финансовия резултат (пе-
чалбата) или премии;
з) платен годишен отпуск и други компенсиру-
еми отпуски;
и) непарични възнаграждения (медицинско
обслужване, жилищно настаняване и др. на заетия
персонал).
3.2. Когато лице от персонала е положило труд
в дадено предприятие в рамките на един отчетен
период, предприятието следва да признае недис-
контираната сума на краткосрочните доходи на
заетите, която се очаква да бъде платена в замяна
на положения труд:
а) като разход, включително онези доходи на
персонала, които съгласно друг национален сче-
товоден стандарт се изисква да бъдат включени в
отчетната стойност на даден актив;
б) като текущо задължение—след приспадане на
всички платени вече суми и полагащи се удръжки.
Ако платената сума надвишава недисконтира-
ната сума на доходите, предприятието следва да
признае това превишение като актив (авансово
платен доход) до степен, до която това авансово
плащане ще доведе до:
—намаляване на бъдещи плащания, или
—възстановяване на пари в брой.
3.3. Полагащите се суми за компенсируеми от-
пуски на персонала се отчитат като задължение и
като разход, свързан с краткосрочните доходи на
персонала.
3.3.1. При ненатрупващите се компенсируеми
отпуски предприятието не признава задължение
и разход до момента на отпуска, тъй като трудо-
вият стаж на персонала не увеличава размера на
обезщетението.
3.3.2. При натрупващите се компенсируеми от-
пуски възниква задължение, което се признава за
разход и в случаите, когато те са без фиксирани пра-
ва, въпреки вероятността, че заетите могат да на-
пуснат, преди да използват правото си на отпуск.
3.3.3. Предприятието следва да оцени очаквани-
те разходи по натрупващите се компенсируеми от-
пуски като допълнителна сума (задължение и раз-
ход), която се очаква да бъде изплатена като резул-
тат от неизползваното право на натрупан отпуск към
датата на съставяне на годишния финансов отчет.
3.4. Полагащите се суми от разпределение на пе-
чалбата се отчитат като разходи (а не като разпреде-
ление на печалбата) и като задължение, когато:
а) за предприятието съществува правно или тъл-
кувателно задължение за извършването на такива
плащания като резултат от минали събития;
б) задължението за изплащане може да бъде
надеждно оценено.
3.4.1. Предприятието може да направи надежд-
ни изчисления на правното или на тълкувателно-
то задължение по програмата за разпределение на
печалбата или изплащането на премии, когато: