Държавен вестник, бр. 37, 2007 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  37
ния характер на нарушението Конституцион-
ният съд намира, че не следва да вземе отноше-
ние по съдържанието на закона и да се произне-
се по съществото на искането на омбудсмана.
По изложените съображения и на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията и чл. 22, ал. 1,
изр. 1 от Закона за Конституционен съд Конс-
титуционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционен изразът
“както и упражняването на свободна професия,
включително на частен съдебен изпълнител и
нотариус” от разпоредбата на чл. 3, ал. 2, изр.1
от Закона за данък върху добавената стойност
(ДВ., бр. 63 от 04.08.2006 г.).
Съдията Емилия Друмева е подписала ре-
шението с особено мнение.
Председател: Румен Янков
СТАНОВИЩА
на конституционни съдии по конституционно
дело № 1 от 2007 г.
Румен Янков
Случаят е първият в практиката на съда—
приета разпоредба от закон по реда на чл. 88,
ал. 1 от Конституцията да е обявена с друго
съдържание в ДВ, бр. 63 от 2006 г. (по-долу ще
стане въпрос за същностно различие между при-
ета и публикувана разпоредба).
Настоящото становище е провокирано от
факта, че като основание за обявяване на текс-
та от закона за противоконституционен в реше-
нието е посочен чл. 88, а не действително нару-
шените разпоредби на Конституцията.
По фактите не може да се спори—те са тези,
които са приети и в решението:
Законопроектът на ЗДДС е приет на първо
гласуване на 27 април 2006 г.
На 22 юни 2006 г. е постъпило предложение
от народен представител в чл. 3, ал. 2, изречение
първо от закона след думата нотариус да се до-
бави “с изключение на процесуалното предста-
вителство”. Това предложение не е възприето от
Комисията по бюджета и финанси, по тъй като
то не може да преустанови процедурата по при-
емане на закона, предложението с добавката е
подложено на гласуване още същия ден.
При проведеното гласуване предложението
не е прието, но непосредствено след това е на-
правено прегласуване и добавката е приета. То-
гава ръководещият заседанието заместник-пред-
седател на Народното събрание е обявил, че “Раз-
поредбата на чл. 3 е приета” и изрично е посочил
името на народния представител, направил пред-
ложението между първо и второ четене.
Независимо от това, близо месец след това
председателят на Комисията по бюджет и фи-
нанси на 19 юли 2006 г. е предложил събрание-
то “да гласува чл. 3, който пленарната зала вече
гласува”. Предложението му за прегласуване не
е прието. Упорито е направено ново искане за
прегласуване, което вече е прието. Въпреки това
гласуване не е проведено и дебатът е приклю-
чил с думите на зам.-председателя на събрани-
ето “Предложението се приема”.
Последвала е публикация на чл. 3, ал. 2 ЗДДС
в ДВ, бр., 63 от 2006 г. без приетата добавка на
народния представител с “изключение на про-
цесуалното представителство”.
Какви юридически изводи следват от горни-
те факти:
На първо място—грешката, допусната от не-
сведущи, може да бъде извинение или оправда-
ние. Тя може да бъде поправена от този, който
я е допуснал, или по взаимно съгласие с другиго
чрез уреждане на повдигнат спор. Но грешката,
допусната от орган на публичната власт, може
да бъде поправена само чрез жалба, т.е. от Кон-
ституционния съд. За това съществуват много
аргументи, но един е най-убедителен—никой не
може да принуди органа, издал акта, да го отме-
ни (факт—от 22 юни 2006 г. приетата разпоред-
ба, публикувана в превратен вид, все още не е
коригирана).
На второ място—чл. 3, ал. 2 от закона изр.
първо, в пълната му редакция е прието на две
гласувания съобразно изискването на чл. 88,
ал. 1 от Конституцията окончателно на 22 юни
2006 г. Няма съмнение, отпадането на добавка-
та “с изключение на процесуалното представи-
телство” същностно променя смисъла на раз-
поредбата не само защото не изключва облага-
нето на гражданите от данък за упълномоще-
ните от тях адвокати пред съд, но и според чл. 434
ГПК и пред нотариус. Последващите действия
на народните представители след приет закон
чрез прегласуване с цел да се направят същнос-
тни промени в него противоречи на споменати
по-долу основни конституционни разпоредби.
Ако се приеме, че може да се действа по подо-
бен начин, последицата ще е само една—с леко-
та законодателният процес да се самоотрича.
Такава трябва да бъде принципната позиция на
съда при подобни ситуации. Но както бе отбе-
лязано по-горе, в случая няма направено по съ-
щество и трето гласуване. Затова с още по-го-
лямо основание се налага изводът, че предло-
жението на народния представител е прието още
на 22 юни 2006 г. и всякакви опити за промяна
след това дори не са осъществени.
Кои разпоредби на Конституцията са нару-
шени?
На първо място чл. 5, ал. 5—“Всички норма-
тивни актове се публикуват”. За фундаментал-
ното значение на разпоредбата не може да се
спори. Още от 17-и век важи тезисът “Който и
да разполага със законодателна или висша власт
в държавата е длъжен да управлява не с помощ-
та на импровизирани укази, а с действителни
постоянни закони, обявени и известни на хора-