Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 52

С Т Р .  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  109
Към пробата се прибавят точно 96 ml разре-
ден етанол (3.2) и механично се разклаща 15
min при стайна температура. След това се при-
бавят 4 ml разтвор на танин (3.3), смесва се,
екстрактът се пренася в центрофужна епрувет-
ка, центрофугира се при 3000 до 5000 min-1 и се
декантира.
Точно премерени 20 до 40 ml от екстракта се
пренасят в делителна фуния от 250 ml, добавят
се с пипета 50 ml 1,2-дихлоретан (3.4), смесва се
и се добавят с пипета 20 ml разтвор на натриев
карбонат (3.5). Разклаща се енергично 30 sec,
след което фазата на дихлоретана се събира в
делителна фуния от 100 ml. Добавят се 20 ml
вода, разклаща се отново за 15 sec и фазата на
дихлоретана се събира, като се отделят следите
от вода с лентички филтърна хартия.
При концентрати и премикси се взема алик-
вота от екстракта и се разрежда с 1,2-дихлоре-
тан (3.4) така, че да се получи концентрация на
менадион от 2 до 10 mg/ml. При продукти за
изхранване на животните аликвота от екстрак-
та се изпарява до сухо под намалено налягане в
азотна атмосфера на водна баня при 40°C. Оста-
тъкът се обработва бързо с 1,2-дихлоретан (3.4)
така, че да се получи концентрация на менади-
он от 2 до 10 mg/ml.
5.3. Образуване на хидразон
2 ml от дихлоретановия екстракт, получен в
т. 5.2, се пренасят в мерителна колба от 10 ml и
се добавят 3 ml от реактива с 2,4-динитрофе-
нилхидразин. Колбата се затваря здраво със
запушалка от корк или тефлон, за да се избегне
изпаряването, и се нагрява два часа при 70°C на
водна баня. Оставя се да се охлади, добавят се
3 ml смес на амоняк и етанол (3.10), смесва се,
допълва се обемът с абсолютен етанол и отно-
во се смесва.
5.4. Измерване на оптическата плътност
Оптическата плътност на синьозелено оц-
ветения комплекс се измерва на спектрофото-
метър при 635 nm срещу проба на реагента,
получена чрез обработване на 2,0 ml 1,2-дихло-
ретан (3.4), както е посочено в т. 5.3.
Количеството на менадиона се определя по
калибровъчна крива, построена за всяка серия
анализи.
5.5. Калибровъчна крива
2 ml от стандартните разтвори на менадион
(3.11) се обработват, както е описано в т. 5.3.
Оптическата плътност се измерва, както е по-
сочено в т. 5.4. Калибровъчната крива се пост-
роява, като значенията на оптическата плът-
ност се нанасят по ординатата, а съответните
количества менадион в mg—по абсцисата.
6. Пресмятане на резултатите
Количеството на менадион в пробата се прес-
мята, като се вземат предвид теглото на пробата
и разрежданията, направени в хода на анализа.
Резултатите се изразяват в mg менадион на kg.
7. Повторяемост
Разликите между резултатите от две пара-
лелни определяния, проведени върху една и съща
проба, не трябва да надвишават:
• 20%, като относителна стойност—за съ-
държание на менадион по-малко от 10 ppm;
• 2 ppm, като абсолютна стойност—за съ-
държание между 10 и 14 ppm;
• 15%, като относителна стойност—за съ-
държание между 14 и 100 ppm;
• 15 ppm, като абсолютна стойност—за съ-
държание между 100 и 150 ppm;
• 10%, като относителна стойност—за съ-
държание по-голямо от 150 ppm.
ХХХVII. Определяне на Афлатоксин В1
А. МЕТОД НА ЕДНОДИМЕНСИОНАЛНА
ТЪНКОСЛОЙНА ХРОМАТОГРАФИЯ
1. Цел и обхват
Този метод позволява определяне на коли-
чеството Афлатоксин В1 в следните храни за
животни: фъстъци, копра, ленено семе, соя,
сусам, кюспе от бабасу, палмово и царевично
масло, готови тестени храни и зърнени продук-
ти, грахово брашно, картофен пулп и нишесте.
Долната граница на определение е 0,01 mg/kg
(10 ppb).
В присъствието на пречещи субстанции, ко-
ито затрудняват определението, е необходимо
да се започне анализът отново, като се използ-
ва метод Б (двудименсионална тънкослойна
хроматография).
2. Принцип
Пробата се подлага на екстрахиране с хло-
роформ. Екстрактът се филтрува, взима се алик-
вотна част и се пречиства чрез колонна хрома-
тография върху силикагел. Извлекът се изпаря-
ва и остатъкът се разтваря повторно в опреде-
лен обем хлороформ или смес от бензол и ацето-
нитрил. Аликвотна част от този разтвор се под-
лага на тънкослойна хроматография (ТСХ). Ко-
личеството Афлатоксин В1 се определя с ултра-
виолетово облъчване на хроматограмата или
визуално, или чрез флуороденситометрия, чрез
сравняване с познати количества стандартен
Афлатоксин В1. Идентичността на екстрахира-
ния от храната Афлатоксин В1 трябва да бъде
потвърдена по посочената процедура.
3. Реактиви:
Забележка: Всички реактиви трябва да са с чистота
за анализ A.R., освен когато е посочено друго.
3.1. ацетон;
3.2. хлороформ, стабилизиран с 0,5 до 1,0%
96% етанол (v/v);
3.3. нормален хексан;
3.4. метанол;
3.5. безводен диетилов етер, свободен от
прекиси;
3.6. смес на бензол и ацетонитрил: 98/2 (v/v);
3.7. смес на хлороформ (3.2) и метанол (3.4):
97/3 (v/v);
3.8. силикагел, за колонна хроматография с
размер на частиците 0,05 до 0,20 mm;