Държавен вестник, бр. 89, 2007 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  89
4. предоставя информация на министъра на
околната среда и водите в рамките на своята
компетентност.
Чл. 9. Министърът на регионалното разви-
тие и благоустройството:
1. организира мониторинга и геозащитата на
свлачищните райони;
2. определя мерките за ограничаване на еро-
зионните и абразионните процеси по реда на
глава четвърта, раздел VII от Закона за устройс-
тво на територията;
3. осъществява контрола по чл. 31, ал. 1, т. 3;
4. предоставя информация на министъра на
околната среда и водите в рамките на своята
компетентност;
5. участва в разработването на националната
програма по чл. 24, ал. 1 и съгласува норматив-
ни актове в областта на опазването, устойчиво-
то ползване и възстановяването на почвите.
Чл. 10. Областните управители:
1. разработват и изпълняват програми за
опазване, устойчиво ползване и възстановява-
не на почвите за съответната област в съответ-
ствие с националната програма по чл. 24, ал. 1;
2. осъществяват взаимодействие с органите
на местното самоуправление и местната адми-
нистрация;
3. осъществяват контрола по чл. 31, ал. 1, т. 5.
Чл. 11. Кметовете на общини:
1. разработват и изпълняват програмите по
чл. 26;
2. правят предложения за включване на пло-
щи с увредени почви в регистъра по чл. 21;
3. осъществяват контрола по чл. 31, ал. 1, т. 6.
Г л а в а  т р е т а
ОПАЗВАНЕ И УСТОЙЧИВО ПОЛЗВАНЕ
НА ПОЧВИТЕ
Чл. 12. Процесите, които увреждат почви-
те, са:
1. ерозия;
2. вкисляване;
3. засоляване;
4. уплътняване;
5. намаляване на почвеното органично ве-
щество;
6. замърсяване;
7. запечатване;
8. свлачища.
Чл. 13. С цел опазване и устойчиво ползване
на почвите и ограничаване на процесите по
чл. 12 се забраняват:
1. унищожаването на изградени противоеро-
зионни и хидромелиоративни съоръжения в слу-
чаите, когато това води до увреждане на почвите;
2. унищожаването на изградени противо-
свлачищни и укрепителни съоръжения;
3. прилагането на земеделски практики, во-
дещи до засоляване, вкисляване и замърсяване
на почвите с вредни вещества;
4. прилагането на технологии за обработка
на почвите, които водят до ерозия, уплътнява-
не и нарушаване структурата на почвите;
5. унищожаването или нарушаването целост-
та на защитни горски пояси;
6. напояването със замърсени води, които
съдържат вредни вещества над допустимите
норми;
7. внасянето в почвите на утайки от пречист-
вателни станции от отпадъчни води, които не
отговарят на изискванията на Наредбата за реда
и начина за оползотворяване на утайки от пре-
чистването на отпадъчни води чрез употребата
им в земеделието (ДВ, бр. 112 от 2004 г.);
8. внасянето в почвите на торове, компост и
други подобрители, на биологично активни
вещества и хранителни субстрати, които не
отговарят на условията, определени в Закона за
защита на растенията;
9. употребата на продукти за растителна за-
щита, които не отговарят на изискванията на
Наредбата за разрешаване на продукти за рас-
тителна защита (обн., ДВ, бр. 81 от 2006 г.; изм.,
бр. 62 от 2007 г.);
10. извършването на производствени дейнос-
ти, водещи до засоляване, вкисляване и замър-
сяване на почвите с вредни вещества;
11. изгарянето или друга форма на неконт-
ролирано обезвреждане, изоставяне и нерегла-
ментирано изхвърляне на отпадъци върху поч-
вена повърхност, включително на селскосто-
пански отпадъци, извън обхвата на Закона за
управление на отпадъците;
12. изгарянето на стърнища и други расти-
телни остатъци върху почвената повърхност.
Чл. 14. (1) Степента на замърсяване на поч-
вите се определя чрез норми за допустимо съ-
държание на вредни вещества в почвите съг-
ласно наредба на министъра на околната среда
и водите, министъра на земеделието и продо-
волствието и министъра на здравеопазването.
(2) Нормите за допустимо съдържание на
вредни вещества в почвите по ал. 1 се опреде-
лят в три нива:
1. предохранителни концентрации;
2. максимално допустими концентрации;
3. интервенционни концентрации.
Чл. 15. (1) С цел опазване на хумусния пласт,
който е под специална защита, се забраняват:
1. неговото унищожаване или замърсяване;
2. директното му разстилане върху засолени
и замърсени пластове;
3. съхраняването му над 15 години;
4. съхраняването му в депа с височина над 10 м.
(2) Редът за използването на хумусния пласт
се определя с Наредба № 26 за рекултивация
на нарушени терени, подобряване на слабо-
продуктивни земи, отнемане и оползотворява-
не на хумусния пласт (обн., ДВ, бр. 89 от 1996 г.;
изм., бр. 30 от 2002 г.).
Чл. 16. Собствениците или ползвателите на
поземлени имоти—юридически или физичес-
ки лица, са длъжни да не увреждат почвите в
собствените и в съседните поземлени имоти и
да вземат мерки за предотвратяване на вредни
изменения в тях.