Държавен вестник, бр. 3, 2023 г., стр. 15

БРОЙ  3	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
изм., бр. 21 от 9.03.2018 г., в сила от 9.03.2018 г., 
бр. 77 от 1.10.2019 г., в сила от 1.10.2019 г.; 
изм. и доп., бр. 69 от 4.08.2020 г., в сила от 
4.08.2020 г., е приета при съществени наруше-
ния на императивни норми на закона, което 
налага същата да бъде отменена в цялост.
Наличието на незаконосъобразно прове-
дена процедура по изработване, приемане и 
обнародване на основния текст на Наредбата 
влече незаконосъобразност и на последвалите 
изменения и допълнения на същата, доколкото 
не могат да съществуват самостоятелно в прав-
ния мир само изменените или допълнените 
текстове на изначално опорочения подзако-
нов нормативен акт. Основните разпоредби, 
насочени към реализиране на поставените с 
Наредбата цели, са заложени в първоначалния 
є текст, който впоследствие е бил адаптиран и 
само частично изменян спрямо настъпващите 
изменения в относимата законова уредба.
За пълнота на изложението следва да се 
посочи, че при приемане и на последвалите 
изменения на Наредбата, и особено при по-
следното изменение (ДВ, бр. 69 от 4.08.2020 г., 
в сила от 4.08.2020 г.), с което се въвежда 
нов ред за осигуряване на левовата равно­
стойност на полагащите се безплатни храни 
и ободряващи напитки (продоволствията не 
се предоставят в натура, а на правоимащите 
служители се изплаща левовата равностой-
ност на полагащите им се продоволствия), 
отново липсва обосновка на финансовите и 
други средства, с които ще бъдат натоварени 
съответните структури в рамките на МВР, за 
да се осигури изпълнението на нормативно 
предвидените правила за изплащане на съ-
ответните суми. И тук, както при изработ-
ването на основния текст на Наредбата, не 
са обсъдени очакваните резултати от при-
лагането, включително финансовите такива, 
а както бе отбелязано по-горе, естеството 
на уредените с процесния нормативен акт 
обществени отношения (условията и редът 
за изплащане на левовата равностойност на 
полагаемите се на съответните служители 
продоволствия) са иманентно свързани с 
разходването на публичен ресурс. Поради 
това липсата на анализ за необходимите 
финансови средства и очаквани резултати 
от прилагането на Наредбата при нейното 
изработване и приемане влече като правна 
последица незаконосъобразност на съответ-
ната процедура.
С оглед изхода на спора и на основание 
чл. 143, ал. 1 от АПК своевременно заявената 
от жалбоподателя претенция за присъждане 
на разноски в настоящото производство, 
съгласно представения списък по чл. 80 от 
ГПК, следва да бъде уважена. Видно от 
приложените доказателства, сторените от В. 
Алексиев разноски по водене на делото са в 
размер на 1000,00 лв. – договорено и заплатено 
адвокатско възнаграждение, 10,00 лв. – вне-
сена държавна такса за разглеждане на пър-
воинстанционната жалба, и 20,00 лв. – такса 
за обнародване в ДВ, или общо 1030,00 лв. 
съдебно-деловодни разноски, платими от 
бюджета на Министерството на вътрешните 
работи, юридическото лице, в чиято структура 
се намира органът – ответник по жалбата. По 
направеното от ответната страна възражение 
по чл. 78, ал. 5 от ГПК във връзка с чл. 144 
от АПК съдът приема следното: заплатеният 
и претендиран от жалбоподателя адвокатски 
хонорар (1000,00 лв.) е в двоен размер на 
приложимия за случая нормативно устано-
вен минимум на адвокатското възнагражде-
ние съгласно чл. 8, ал. 3 от Наредба № 1 от 
9 юли 2004 г. за минималните размери на 
адвокатските възнаграждения (500,00 лв.). 
Делото е за оспорване на нормативен акт и 
представлява правна сложност. Следва да се 
отчете обемът на предоставената правна за-
щита и съдействие по делото от процесуалния 
представител на жалбоподателя, която освен 
подаване на жалбата включва изготвяне и 
депозиране на уточняваща молба с развити 
допълнителни доводи и възражения, както 
и участие в открито съдебно заседание. По 
изложените съображения определянето на 
адвокатско възнаграждение в размер, двойно 
по-висок от нормативно предвидения мини-
мум, не се явява прекомерно в настоящото 
производство, поради което не съставлява и 
основание за намаляване на претендираните 
разноски.
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 от АПК, Върховният административен 
съд, състав на пето отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по жалба на В. Алексиев от гр. 
София Наредбата за определяне на условията и 
реда за осигуряване на левовата равностойност 
на полагащата се безплатна храна на служи-
телите на Министерството на вътрешните 
работи за извършване на дейности, свързани 
със специфичен характер на труда, и осигуря-
ване на левовата равностойност на ободряващи 
напитки на служителите на Министерството 
на вътрешните работи, полагащи труд през 
нощта от 22,00 до 6,00 ч. (загл. изм. – ДВ, 
бр. 69 от 2020 г., в сила от 4.08.2020 г.), из-
дадена от министъра на вътрешните работи, 
обн., ДВ, бр. 62 от 14.08.2015 г., в сила от 
14.08.2015 г.; изм., бр. 21 от 9.03.2018 г., в сила 
от 9.03.2018 г., бр. 77 от 1.10.2019 г., в сила от 
1.10.2019 г.; изм. и доп., бр. 69 от 4.08.2020 г., 
в сила от 4.08.2020 г.
Осъжда Министерството на вътрешните 
работи да заплати на В. Алексиев от гр. София 
направените по делото разноски в размер на 
30,00 (тридесет) лв. – внесени такси, и 1000,00 
(хиляда) лв. – договорено и заплатено адво-