Държавен вестник, бр. 42, 2005 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  42
1)
Почти всички европейски региони имат по-
високо равнище на заетост от българските ра-
йони за планиране. Единствено Югозападният
район има сходни стойности по този показател
с някои райони от по-изостаналите райони на
страните членки.
2)
Секторната структура на заетостта на бъл-
гарските райони, за която е характерна висо-
ка заетост в селското стопанство и относи-
телно ниска заетост в услугите, значително се
различава от тази на регионите на ЕС15 (дори
в сравнение с регионите по Цел 1). Особено
изразено е изоставането в заетостта по отно-
шение на бизнес и финансовите услуги, ин-
формационните услуги, здравеопазването и
социални услуги.
Постигането на целите от Стратегията от Лиса-
бон, която предвижда равнище на заетост 70% за
мъжете и 60% за жените, поставя определени пре-
дизвикателства пред България и политиката є за
регионално развитие.
1.2.4. Производителност на труда
Производителността на труда е сравнително
хомогенна във всички райони, като стойностите не
се различават значително от средната за страната –
10 800 лв. Второто място по този показател на
Северозападния район се дължи на ниския брой
заети, въпреки относително постоянната му про-
дукция (най-вече в сектора на индустрията).
Югозападният район се отличава с най-висока
производителност на труда. Най-ниска е производи-
телността в Южния централен район, за който този
параметър се очертава да бъде важна краткосрочна
цел (това се засилва и от факта, че районът има най-
ниска стойност на БВП на човек от населението).
0
2
4
6
8
10
12
14
16
СЗ
СЦ
СИ
ЮИ
ЮЦ
ЮЗ
БДС на един зает, 2003 г.
Средно за страната
Фиг.11. Брутна добавена стойност на 1 зает,
2003 г., НСИ
По данни на Евростат през 2003 г. производи-
телността на труда на заето лице в страната е
30,2% от средната за ЕС15 – последна сред стра-
ните членки и страните кандидатки. Този извод
е валиден и за районите за планиране, които са
на последно място в сравненията с европейските
региони.
1.3. Социално развитие и сближаване
1.3.1. Безработица
България е с високо равнище на безработица,
въпреки че от 2000 г. насам се забелязва тенден-
ция на непрекъснато намаление (табл. 4). С изклю-
чение на Югозападния район, равнището на безра-
ботица в останалите райони за планиране се задър-
жа над средните стойности за страната. През 2003 г.
най-високо е равнището на безработица в Североза-
падния район (23,4%). Традиционно ниската без-
работица в Югозападния район се дължи на влия-
нието на област София-град, където безработица-
та е около 4 – 5%.
Делът на безработните жени няма същес-
твени различия по райони за планиране. Най-
нисък е показателят за Северозападния –
49,52%, а най-висок в Югоизточния район –
близо 57%. Коефициентът на безработица при
жените за 2003 г. (13,2%) е по-нисък от този
при мъжете (14,1%)7.
Много висок е делът на регистрираните без-
работни младежи до 29 години (около 30% от
всички регистрирани), което е една от предпос-
тавките за засилената емиграция сред младо-
то поколение. Силно тревожни са процесите на
младежка безработица в Югоизточния район
(табл. 4). През 2003 г. коефициентът на младежка
безработица (до 29 години) е 37,7% и е по-висок
при мъжете в сравнение с жените8 .
Проблемът с дълготрайно безработните е
особено тежък за разрешаване, основно поради
липсата на квалификация и ниското им образо-
вание. Почти 50% от продължително безработ-
ните лица и 70% от продължително безработни-
те младежи са с основно или по-ниско образова-
ние. Техният дял непрекъснато нараства и през
2003 г. е около 1,7 пъти по-висок от този през
1999 г. Най-висок е техният дял в Северозапад-
ния и Северния централен район – съответно
61,6% и 56,2%. Продължителното запазване на
високото равнище на дълготрайна безработица в
Северозападния район се превръща в остър со-
циален проблем. Като се има предвид ситуация-
та със заетостта и растежа в този район може да
се смята, че той се нуждае в най-голяма степен
от интервенции за постигане на устойчиво дъл-
госрочно развитие. Очертаните съществени раз-
личия по отношение на младежката и дълготрай-
ната безработица в отделните райони следва да
насочат политиката на пазара на труда към съот-
ветните мерки в тези райони.
 7 Заетост и безработица, 4/2003, НСИ, София 2004, с.95.
 8 Данни на Агенцията по заетостта.