Държавен вестник, бр. 63, 2006 г., стр. 88

С Т Р .  88
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  63
б) потенциални вредни реакции за човека, пре-
дизвикани от остатъчни количества от ВМП или
субстанция в храни, получени от третирани жи-
вотни, и какви трудности тези остатъчни количест-
ва могат да създадат на промишлената преработ-
ка на храни;
в) потенциален риск за човека в резултат на
контакт с ВМП при прилагането му върху животни;
г) потенциален риск за околната среда при упот-
ребата на ВМП; данните трябва да бъдат сигурни
и общовалидни.
Когато е необходимо, се използват матема-
тически и статистически методи за разработва-
не на експериментални методи и оценка на ре-
зултатите. На ветеринарните лекари се предос-
тавя информация за терапевтичните възможнос-
ти на продукта и за рисковете, свързани с него-
вата употреба.
В някои случаи е необходимо да се изпитват
метаболитите от изходната суровина, когато те
присъстват като остатъци.
Ексципиент, който се използва за първи път в
областта на фармацията, трябва да се разглежда
като активна субстанция.
2. Фармакология
ВМП предизвиква своя терапевтичен ефект и,
следователно, фармакологичните изследвания,
провеждани с опитни животни и животни, за кои-
то е предназначен ВМП, следва да бъдат включе-
ни в част IV.
Фармакологичните изследвания могат също
да помогнат за разбирането на токсикологични-
те явления. В случаите, когато ВМП предизвик-
ва фармакологични ефекти при липсата на ток-
сична реакция, или при дози, по-ниски от тези,
които предизвикат токсичност, тези фармаколо-
гични ефекти се вземат при оценка на безопас-
ността на ВМП.
Документацията по безопасността винаги се
предхожда от данни за фармакологичните проуч-
вания, проведени с лабораторни животни, и всяка
свързана с това информация, събрана по време на
клиничните изследвания с животните, за които е
предназначен ВМП.
3. Токсикология:
а) остра токсичност.
Проучванията на остра токсичност могат да
бъдат използвани за установяване на възможните
реакции от еднократно предозиране при животни,
за които е предназначен ВМП, както и възможни-
те ефекти при инцидентно прилагане при хора;
дозите, които могат да бъдат използвани в изслед-
ванията за определяне на субхронична и хронична
токсичност.
Проучванията за остра токсичност трябва да раз-
крият острите токсични ефекти на субстанцията при
еднократно прилагане и продължителността им.
Проучвания за остра токсичност обикновено
се извършват най-малко при два видa бозайници.
Единият вид бозайник може да бъде заменен с
животните, за които е предназначен ВМП.
Проучванията за остра токсичност се извър-
шват най-малко по два различни начина на при-
лагане. Един от тях може да бъде същият или
подобен на препоръчания начин на приложение
при животните, за които е предназначен ВМП.
Трябва да се проучат възможните начини за кон-
такт с ВМП при хора, например при инхалация
или кожен контакт.
За да се намали страданието и броят на жи-
вотните, в проучванията за остра токсичност
трябва да се използват колкото се може по-ма-
лък, но достатъчен брой животни, ако това е в
съответствие с установената международно приз-
ната практика.
б) токсичност при многократно приложение.
Изпитванията за токсичност при многократно
приложение са извършват с цел установяване на
физиологични и/или патологични промени при
многократно приложение на активна субстанция
или комбинация от активни субстанции и връзка-
та им с приложените дози.
В случаи, при които активната субстанция или
ВМП са предназначени за непродуктивни живот-
ни, изпитванията за токсичност при многократно
приложение обикновено се извършват само върху
един вид животни. Това изпитване може да бъде
заменено с опити върху животните, за които е пред-
назначен ВМП. Честотата, начинът на прилагане
и продължителността на изследване трябва да
бъдат съгласно изискванията за клинична употре-
ба, като изследователят обосновано определя про-
дължителността на опита и избраните дози.
Изследването на субстанции или ВМП, пред-
назначени за употреба при продуктивни живот-
ни, трябва да бъде проведено при най-малко два
вида животни, единият от които да не е гризач.
Изследователят трябва да избере видовете жи-
вотни, като се съобразява с познанията относно
метаболизма на продукта в животинския и чо-
вешкия организъм. Изпитваната субстанция се
прилага перорално, като продължителността на
изпитването продължава най-малко поне 90 дни.
Изследователят ясно обосновава избора на мето-
да, честотата на приложение и продължителност-
та на изпитванията.
Максималната доза трябва да бъде така опре-
делена, че да доведе до видими токсични ефекти.
Най-ниската доза не трябва да предизвиква токси-
чен ефект.
Оценката на токсичните ефекти се основава на
наблюдение върху поведението и прираста, хема-
тологични и физиологични изпитвания, особено
свързаните с отделителните органи, а също и вър-
ху доклади от аутопсиите и придружаващите ги
данни от хистологични изследвания. Изборът и
обхватът на всяка група изпитвания зависи от из-
ползваните животински видове и нивото на науч-
ните познания.
В случай на нови комбинации на познати суб-
станции, които са проучени в съответствие с изис-
кванията на тази наредба, методите за изпитване
за токсичност при многократно приложение може
да бъдат обосновано променени от изследователя
с изключение на случаите, където изпитванията
за токсичност са показали засилен или непознат
токсичен ефект.
в) поносимост при видовете животни, за които
е предназначен ВМП.
Представят се подробни данни за непоносимост
при видовете животни, за които е предназначен
ВМП по време на изследването, съгласно изиск-