Държавен вестник, бр. 52, 2025 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  52
и 100 от 2010 г., бр. 82 от 2012 г., бр. 68 от 
2013 г., бр. 74 от 2016 г., бр. 103 от 2017 г., бр. 24 
и 101 от 2019 г., бр. 103 от 2020 г., бр. 67 и 
106 от 2023 г. и бр. 26 от 2025 г.) чл. 127б се 
изменя така:
„Съдебно производство по молба за нала­
гане на забрана за извеждане от страната на 
дете в риск
Чл. 127б. (1) Районният съд по настоящия 
адрес на детето образува дело по молба от 
родител, настойник или попечител за налагане 
на забрана за извеждане от страната на дете 
с обичайно местопребиваване в Република 
България при риск съгласно чл. 32, параграф 
1, буква „в“ от Регламент (ЕС) 2018/1862 на 
Европейския парламент и на Съвета от 28 но­
ември 2018 г. за създаването, функционирането 
и използването на Шенгенската информационна 
система (ШИС) в областта на полицейското 
сътрудничество и съдебното сътрудничество 
по наказателноправни въпроси, за изменение 
и отмяна на Решение 2007/533/ПВР на Съвета 
и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1986/2006 на 
Европейския парламент и на Съвета и Решение 
2010/261/ЕС на Комисията (ОВ, L 312/56 от 
7 декември 2018 г.), наричан по-нататък „Ре­
гламент (ЕС) 2018/1862“.
(2) Незаконно е извеждането на дете, когато 
е извършено от родител, настойник, попечител 
или друг роднина на детето в нарушение на 
правото на ефективно упражняване на роди­
телските права и задължения, възникнали 
на основание съдебно решение, закон или 
споразумение.
(3) С образуване на делото по ал. 1 и когато 
съдът установи, че е налице риск по чл. 32, 
параграф 1, буква „в“ от Регламент (ЕС) 
2018/1862, районният съд незабавно се про­
изнася с разпореждане, че детето не може да 
бъде извеждано от страната до постановяване 
на окончателното съдебно решение. Когато 
наложи забрана за напускане на страната, 
съдът незабавно уведомява компетентните 
органи на Министерството на вътрешните 
работи за въвеждане на сигнал в Шенгенската 
информационна система. Разпореждането може 
да се измени от съда, който го е постановил, 
при констатирана промяна на обстоятелствата.
(4) Съдът изслушва другия родител, освен 
когато не се яви без уважителни причини. 
Съдът може и по своя инициатива да събира 
доказателства.
(5) Съдът постановява решението си в 
14-дневен срок от образуване на делото, като 
може да наложи забрана за напускане на стра­
ната за срок до една година.
(6) Решението по ал. 5 може да се обжалва 
пред окръжния съд в 7-дневен срок от съобща­
ването. В едномесечен срок от постъпването 
на жалбата окръжният съд се произнася с 
решение, което е окончателно.
(7) Препис от влязлото в сила съдебно ре­
шение се изпраща незабавно на компетентните 
органи на Министерството на вътрешните 
работи за въвеждане на сигнал в Шенгенската 
информационна система.
(8) Забраната за напускане на страната може 
да бъде отменена с решение на районния съд 
по настоящия адрес на детето по молба на 
родител, настойник или попечител, когато се 
представят доказателства, че рискът от неза­
конно извеждане е отпаднал. Съдът разглежда 
молбата за отмяна по реда на ал. 4 и уведомява 
компетентните органи съгласно ал. 7“.
§ 46. В Закона за здравното осигуряване 
(обн., ДВ, бр. 70 от 1998 г.; изм., бр. 93 и 153 
от 1998 г., бр. 62, 65, 67, 69, 110 и 113 от 1999 г., 
бр. 1 и 64 от 2000 г., бр. 41 от 2001 г., бр. 1, 
54, 74, 107, 112, 119 и 120 от 2002 г., бр. 8, 50, 
107 и 114 от 2003 г., бр. 28, 38, 49, 70, 85 и 111 
от 2004 г., бр. 39, 45, 76, 99, 102, 103 и 105 от 
2005 г., бр. 17, 18, 30, 33, 34, 59, 80, 95 и 105 от 
2006 г., бр. 11 от 2007 г.; Решение № 3 на Кон­
ституционния съд от 2007 г. – бр. 26 от 2007 г.; 
изм., бр. 31, 46, 53, 59, 97, 100 и 113 от 2007 г., 
бр. 37, 71 и 110 от 2008 г., бр. 35, 41, 42, 93, 99 
и 101 от 2009 г., бр. 19, 26, 43, 49, 58, 59, 62, 96, 
97, 98 и 100 от 2010 г., бр. 9, 60, 99 и 100 от 
2011 г., бр. 38, 60, 94, 101 и 102 от 2012 г., бр. 4, 
15, 20, 23 и 106 от 2013 г., бр. 1, 18, 35, 53, 54 и 
107 от 2014 г., бр. 12, 48, 54, 61, 72, 79, 98 и 102 
от 2015 г.; Решение № 3 на Конституционния 
съд от 2016 г. – бр. 20 от 2016 г.; изм., бр. 98 
от 2016 г., бр. 85, 101 и 103 от 2017 г., бр. 7, 17, 
30, 40, 77, 92, 102 и 105 от 2018 г., бр. 24, 99 и 
101 от 2019 г., бр. 54, 67 и 103 от 2020 г., бр. 21 
от 2021 г., бр. 18, 32 и 62 от 2022 г., бр. 8, 13, 
64, 66, 82, 84 и 106 от 2023 г., бр. 13 и 16 от 
2024 г.; Решение № 6 на Конституционния съд 
от 2024 г. – бр. 36 от 2024 г.; изм., бр. 39 и 85 
от 2024 г., бр. 25 от 2025 г.; попр., бр. 27 от 
2025 г.) се правят следните допълнения:
1. В чл. 33, ал. 1 се създават т. 4в и 4г:
„4в. чуждите граждани, на които е издадено 
разрешение за продължително пребиваване и 
работа тип „Единно разрешение за пребива­
ване и работа“;
4г. чуждите граждани, на които е издадено 
разрешение за продължително пребиваване с 
цел заетост като сезонен работник.“
2. В чл. 34, ал. 2 се създават т. 2в и 2г:
„2в. за лицата по чл. 33, ал. 1, т. 4в – от 
датата на получаване на разрешение за про­
дължително пребиваване и работа тип „Единно 
разрешение за пребиваване и работа“;
2г. за лицата по чл. 33, ал. 1, т. 4г – от 
датата на получаване на разрешение за про­
дължително пребиваване с цел заетост като 
сезонен работник.“
§ 47. В Закона за българските лични доку­
менти (обн., ДВ, бр. 93 от 1998 г.; изм., бр. 53, 
67, 70 и 113 от 1999 г., бр. 108 от 2000 г., бр. 42 
от 2001 г., бр. 45 и 54 от 2002 г., бр. 29 и 63 от 
2003 г., бр. 96, 103 и 111 от 2004 г., бр. 43, 71, 86, 
88 и 105 от 2005 г., бр. 30, 82 и 105 от 2006 г., 
бр. 29, 46 и 52 от 2007 г., бр. 66, 88 и 110 от 
2008 г., бр. 35, 47, 82 и 102 от 2009 г., бр. 26 и 
100 от 2010 г., бр. 9 и 23 от 2011 г.; Решение № 2