Държавен вестник, бр. 16, 2007 г., стр. 7

Б Р О Й  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
ако по отношение на това престъпление зако-
нодателството на замолената страна не пред-
вижда смъртно наказание или обикновено то
не се изпълнява, екстрадицията може да се
откаже, освен ако молещата страна даде съ-
ответните уверения, счетени за достатъчни от
замолената страна, че смъртно наказание
няма да се наложи или ако е вече наложено,
няма да се изпълни.
Член 6
Образуване на наказателно производство в
замолената страна
1. При отказване на екстрадиция в случаите
на чл. 1, ал. 1, чл. 3, ал. 1, буква “а” и чл. 3, ал. 4
замолената страна предава случая на компе-
тентните си органи за образуване на наказател-
но производство. За целта молещата страна
предоставя процесуалната документация и ця-
лата информация, необходима за процеса, с
която разполага.
2. Замолената страна информира незабавно
другата договаряща страна за резултата от об-
разуваното наказателно производство.
Член 7
Принцип на особеността
1. По отношение на екстрадираното лице не
могат да се прилагат принудителни или огра-
ничаващи личната му свобода мерки във връз-
ка с престъпление, различно от престъпление-
то, за което се иска екстрадиция и извършено
преди връчването на искането.
2. Лице, екстрадирано по силата на този до-
говор, не може да бъде задържано под арест,
съдено или подложено на друго ограничение на
личната му свобода в молещата страна за друго
престъпление, извършено преди неговото екс-
традиране, различно от:
а. престъплението, заради което е екстради-
рано, или друго престъпление, във връзка с ко-
ето би могло да бъде осъдено въз основа на
доказани факти, използвани в подкрепа на мол-
бата за неговото екстрадиране; или
б. друго даващо основание за екстрадиция
престъпление, по отношение на което замоле-
ната страна се е съгласила лицето да бъде за-
държано под арест, съдено или да му се наложи
друго ограничение на личната свобода.
3. Екстрадираното лице не може да бъде
предадено на трета държава без съгласието
на замолената страна във връзка с престъп-
ление, извършено преди предаването му на
молещата страна.
4. В случаите по ал. 3 молещата страна из-
праща искане, документацията по чл. 8, букви
“б” и “в” и при необходимост и по чл. 8, буква
“а”, а при екстрадиране в трета държава—иска-
нето за екстрадиция и представените докумен-
ти от третата държава. Към искането се прила-
гат и дадените от екстрадираното лице декла-
рации пред съдебен орган на молещата страна
с оглед разширяване обхвата на екстрадицията
или даване съгласие за екстрадирането му в
трета държава.
5. Разпоредбите на предходните алинеи не се
прилагат в случаите, когато екстрадираното
лице в срок 45 дни след окончателното си осво-
бождаване не е напуснало територията на стра-
ната, където е било екстрадирано, въпреки че е
имало такава възможност, или ако я е напусна-
ло, се е завърнало там доброволно.
Член 8
Документи към искането за екстрадиция
1. Към искането за екстрадиция се прилагат:
а. оригинал или заверено копие на заповед
за арест или при искане за екстрадиция за из-
пълнение на наказание оригинал или завере-
но копие на окончателната присъда заедно с
документ, посочващ частта от наказанието,
която вече е изтърпяна или която остава да
бъде изтърпяна;
б. описание на престъпленията, за които се
отнася искането за екстрадиция, като се посоч-
ват времето и мястото на извършването им, как-
то и приложимите правни разпоредби;
в. текст на приложимите законови разпоред-
би, включително и разпоредбите за давността;
г. точно описание на исканото лице, както и
всяка друга информация, полезна за идентифи-
циране на самоличността му.
2. Ако информацията се окаже недостатъч-
на, замолената страна иска от молещата страна
да є предостави необходимата допълнителна
информация за обстоятелствата по ал. 1 и може
да определи срок за тяхното получаване. Този
срок може да бъде продължен по молба, в коя-
то се посочват причините за това.
3. Допълнителни молби за правна помощ във
връзка с вече допусната екстрадиция ще се раз-
глеждат в контекста на предоставената по слу-
чая информация.
Член 9
Временно задържане
1. Ако една от страните отправи молба за
временно задържане под стража на лице, чиято
екстрадиция възнамерява да поиска, другата
страна може съгласно своето законодателство
да задържи това лице или да приложи друга
принудителна мярка преди получаване на ис-
кането за екстрадиция.
2. Искането за временно задържане съдър-
жа заявление за наличие на заповед за задър-
жане или за окончателна присъда на лицето,
чието задържане се иска, декларация, че ще се
подаде искане за екстрадиция, описание на прес-
тъплението, като се посочват мястото и време-
то на извършването му, приложимите правни
разпоредби и предвиденото наказание, а при не-
обходимост и данни за наказанието, което ос-
тава да се изтърпи, както и необходимата ин-
формация за идентифициране на лицето.