Държавен вестник, бр. 102, 2025 г., стр. 17

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17   
легитимна (и пълноправна да приеме решение 
като акт на парламента), да си „присвои“ 
(макар и еднократно/инцидентно) „осъщест­
вяването на народния суверенитет“ – като 
лиши самия суверен от гарантираната от 
чл. 1, ал. 2 възможност сам да се произнесе.
3. От друга страна, не смятам, че е консти­
туционно допустимо – на каквото и да било 
основание – да се отрече и правото на едно 
малцинство (каквото формално представляват 
400 000 граждани) да предизвика произнасяне 
на суверена, в резултат на което да стане ясно 
и кое е „малцинствено“ и кое – „мнозинствено“ 
виждане – и в резултат на това: да се приеме 
управленско решение. Всъщност задължаване­
то на НС да приеме решение за произвеждане 
на национален референдум според мен трябва 
да се разглежда като право на едно формално 
малцинство (но все пак достатъчно значително 
по численост) да предизвика произнасяне на 
обективното мнозинство, без това да може 
да бъде препятствано от група представители 
на суверена в парламента по съображения, 
каквито Конституцията и законът не допускат.
Едва произнасянето на мнозинството от 
гласувалите на референдума (на практика 
мнозинството от достатъчно представителен 
брой гласували на референдум граждани, 
съпоставим с броя гласували на парламен­
тарните избори, както изисква чл. 21, ал. 1 
от ЗПУГ – т.е. със същата демократична 
легитимност като тази на самия парламент) 
вече представлява приемане на правнозадъл­
жително решение, респ. осъществяване на 
държавна власт. Именно такова разбиране 
според мен отразява и задължителността на 
решенията на националните референдуми, 
прогласена в чл. 21, ал. 1 от ЗПУГ и въплътена 
в същността на чл. 1, ал. 2 от КРБ.
4. Затова не мога да приема посоченото в 
цитираното Решение № 3 на КС от 8.02.2024 г. 
по к.д. № 13/2023 г., че: „…резултатът от един 
решаващ референдум, произведен при спазва­
не на установения в правото ред, задължава 
Народното събрание, но това не означава, 
че Народното събрание е обвързано автома­
тично от отправеното до него предложение 
за произвеждане на национален референдум 
с поставения в него въпрос, включително 
когато са спазени изискванията на закон, 
към който препраща Конституцията. Дори 
когато волята на активното гражданство е 
обективирана чрез подписите на повече от 
400 000 граждани с избирателни права, това 
не задължава парламента да вземе решение 
единствено за произвеждане на национален 
референдум (чл. 1, ал. 3 от Конституцията).“
Подобно заключение създава според мен 
невярната представа, че дори когато не е на­
лице нито едно от основанията за отхвърляне 
на едно такова предложение (предвидени из­
черпателно в Закона и/или произтичащи от 
самата Конституция), парламентът е свободен 
в преценката си дали да вземе решение за про­
извеждане на референдум. Според мен вярно 
е обратното: когато не е налице нито едно 
основание за отхвърляне, НС не е свободно 
по съображения за целесъобразност (без 
съображения за конституционосъобразност 
или законосъобразност) да вземе решение за 
отхвърляне на предложение, направено чрез 
подписка от поне 400 000 български граждани 
с избирателни права.
Когато произвеждането на национален ре­
ферендум е предложено от 400 000 избиратели, 
НС не е длъжно автоматично да вземе решение 
за произвеждане на референдум, но може да 
откаже произвеждане на референдум само ако 
предложението не спазва предвидените в закона 
и произтичащи от Конституцията ограничения. 
И когато предложението отговаря на всички 
изисквания, НС е длъжно да вземе решение 
за произвеждане на референдум без преценка 
по целесъобразност. Обратното означава НС 
свободно да преценява дали да позволи пряко 
осъществяване на властта от суверена, което 
е несъвместимо с принципа, заложен в чл. 1, 
ал. 2 от Основния закон.
Разбира се, напълно възможно е въпро­
сът на референдума да получи отрицателен 
отговор от гласувалите избиратели. Както е 
напълно възможно под едно предложение за 
референдум да са се подписали и избиратели, 
които при провеждането му биха гласували 
отрицателно по поставения въпрос – но смятат 
за необходимо именно по този въпрос да се 
произнесе целият народ/суверенът.
ІV. Относно ограниченията пред национа­
лен референдум
Приех за установено, че ако валидно подкре­
пено от над 400 00019 граждани предложение 
за произвеждане на национален референдум 
е внесено в Народното събрание, то може да 
отхвърли предложението само ако мотивирано 
установи, че предложението не е съобразено 
с някое от валидните ограничения.
В закона, който „урежда условията20, органи­
зацията и реда за пряко участие на гражданите 
на Република България при осъществяване на 
държавната и местната власт“ (съгласно фор­
19 Това е числото, което самото Народно събрание 
е определило за изискуем брой валидни подписи, 
независимо дали и доколко то е дискусионно. 
20 Намирам за спорно и дали може закон да опре­
деля условия за осъществяване на фундаментално 
конституционно правомощие на суверена.