Държавен вестник, бр. 13, 2024 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  13
нанси според съда предопределя нейната ин-
ституционална значимост и необходимостта 
съществуването є да бъде предвидено на 
конституционно равнище. В същото време 
съдът подчертава, че значимостта є не е от 
порядъка на други конституционно устано-
вени държавни органи, които имат базисно 
значение за организацията на публичната 
власт, което „намира израз в пестеливото 
дефиниране на този орган в чл. 91, ал. 1 
от Конституцията и препращането с ал. 2 
на същия текст към уреждане на нейната 
организация, правомощия и ред за дейност 
със закон“. Конституционното възлагане с 
разпоредбата на чл. 91, ал. 2 от Конститу-
цията предоставя голямо пространство за 
законодателна целесъобразност, упражнявана 
в параметрите, установени от чл. 91, ал. 1 от 
Конституцията, изискващи възлагането на 
правомощия със закон да бъде свързано с 
одитирането на публичните финанси.
Сметната палата е върховната одитна 
институция на Република България, която 
осъществява контрол за изпълнението на 
бюджета и на други публични средства и дей-
ности съгласно Закона за Сметната палата и 
международно признатите одитни стандарти. С 
разпоредбата на чл. 2 ЗСмП е определена ос-
новната є задача да контролира надеждността 
и достоверността на финансовите отчети на 
бюджетните организации, законосъобразното, 
ефективно, ефикасно и икономично управ­
ление на публичните средства и дейности, 
както и да предоставя на Народното събрание 
надеждна информация за това. 
Сметната палата не е административен или 
приравнен на него орган. Тя не упражнява 
правомощия в сферата на изпълнителната 
(административната) дейност на държавата. 
Сметната палата е независим орган с консти-
туционен статус, извън системата на изпълни-
телната власт – конституционната разпоредба, 
която я урежда, е в глава трета – „Народно 
събрание“. По своя конституционно устано-
вен правен статус тя е парламентарен вид 
одитна институция, която чрез възложения 
є от Конституцията контрол за изпълнени-
ето на бюджета способства за реализацията 
на парламентарния контрол – функция на 
Народното събрание, установена в чл. 62, 
ал. 1 от Конституцията. Сметната палата е 
независима при осъществяването на своята 
дейност и се отчита само пред Народното 
събрание (чл. 3 ЗСмП).
Като независим орган с конституционен 
статус, който упражнява контрол над ак-
товете и действията на правните субекти, 
разходващи публични средства, на Сметната 
палата са предоставени конкретни контрол-
ни правомощия. Одитната дейност, която 
тя осъществява, е правнорегламентирана 
контролна дейност, като съгласно § 1, т. 1 от 
допълнителните разпоредби на ЗСмП одитът 
включва действия по събиране и анализиране 
на финансова и нефинансова информация 
за оценка на управлението на бюджетните 
и другите публични средства и дейности и 
на отчетността в одитирания обект с цел 
тяхното подобряване. В своята съвкупност и 
последователност предвидените в чл. 38 – 54 
ЗСмП действия изграждат самостоятелно 
производство със специфично предназна-
чение. То започва на основание заповед на 
председателя или заместник-председателя на 
Сметната палата, преминава през установи-
телна фаза и изготвяне на проект на одитен 
доклад и приключва с решение за приемане 
на окончателен одитен доклад. 
Предмет на настоящото конституционно 
дело е конституционосъобразността на раз-
поредбата на чл. 55, ал. 2 ЗСмП, която гласи, 
че окончателните одитни доклади не подле-
жат на оспорване по съдебен ред. Нейното 
систематично място е в глава пета от Зако-
на за Сметната палата, озаглавена „Одитна 
дейност. Правомощия и задължения на ръ-
ководните органи, директорите на дирекции, 
ръководителите на структурни звена и оди-
торите“. В искането и в част от становищата, 
представени от заинтересуваните страни, като 
основен аргумент за противоконституционност 
на атакуваната разпоредба се посочва проти-
воречието на разпоредбата с чл. 120, ал. 1 и 2 
от Конституцията. Приведени са и примери от 
практиката на Конституционния съд главно 
с възприетите положения по отношение на 
чл. 120, ал. 2 от Конституцията.
Съгласно чл. 120, ал. 2 от Конституцията 
на обжалване пред съдилищата подлежат 
всички административни актове, които засягат 
граждани и юридически лица. 
В редица свои решения Конституционният 
съд е подчертавал, че осъществяваният от 
съдилищата по силата на чл. 120 от Консти-
туцията контрол за законност на актовете и 
действията на административните органи е 
присъща характеристика на правовата дър-
жава, чрез която се проявява нейната пра-
возащитна функция, и конкретен израз на 
принципа на разделение на властите и подчи-
нението на държавната власт на нормите на 
правото (Тълкувателно решение № 13/1993 г. 
по к.д. № 13/1993 г.; Тълкувателно решение 
№ 21/1995 г. по к.д. № 18/1995 г.; Решение 
№ 5/2003 г. по к.д. № 5/2003 г.; Решение 
№ 1/2012 г. по к.д. № 10/2011 г.; Решение 
№ 4/2019 г. по к.д. № 15/2018 г. и др.). Въз-
приетата с чл. 120, ал. 2 от Основния закон 
обща клауза за обжалване от гражданите и 
от юридическите лица на всички администра-
тивни актове, които ги засягат, освен изрично 
посочените със закон, е израз на правовата 
държава, тъй като с нея е предвидено осъ-
ществяването на пряк съдебен контрол за 
законосъобразност от административните съ-
дилища над всички административни актове, 
когато с тях се засягат или се застрашават 
права и свободи на адресатите им – граждани 
и юридически лица.