Държавен вестник, бр. 68, 2014 г., стр. 69

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  69  
ХХVІ. ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ОПРЕДЕЛЯ­
НЕ НА ХИНИН
А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ
1. Област на приложение
Методът се отнася за откриване на хинин в 
шампоани и лосиони за коса.
2. Принцип
Идентификацията се извършва чрез тънкос­
лойна хроматография върху силикагел. Хининът 
се доказва чрез неговата синя флуоресценция в 
кисела среда при 360 nm.
За допълнително потвърждение може да се 
използва изчезването на флуоресценцията при 
насищане с бромни пари. При насищане на съ­
щата плака с амонячни пари петната се появяват 
повторно с жълтеникава флуоресценция.
3. Реактиви
Всички реактиви трябва да са с квалификация 
„чист за анализ“ (ч.з.а.), а водата – дестилирана 
или с еквивалентна чистота.
3.1. Плаки със силикагел без флуоресцентен 
индикатор, дебелина на слоя 0,25 mm, 20 x 20 сm.
3.2. Подвижна фаза: толуен : диетилов етер : 
дихлорметан : диетиламин = 20:20:20:8 (V/V/V/V).
3.3. Метанол.
3.4. Сярна киселина, 96 % (d4
20 = 1,84).
3.5. Диетилов етер.
3.6. Реактив за проявяване на петната: внима­
телно се добавят 5 cm3 (ml) сярна киселина (т. 3.4) 
към 95 cm3 (ml) диетилов етер в охладен съд.
3.7. Бром.
3.8. Разтвор на амониев хидроксид, 28 % (d4
20 
= 0,90).
3.9. Хинин, безводен.
3.10. Стандартен разтвор: претеглят се около 
0,1 g безводен хинин (т. 3.9) с точност 0,001 g и 
се разтварят в мерителна колба до 100 cm3 (ml) 
с метанол (т. 3.3).
4. Апаратура
4.1. Стандартно оборудване за тънкослойна 
хроматография.
4.2. Ултразвукова вана.
4.3. Филтър millipore, FH 0,5 µm или еквива­
лентен, с подходящо оборудване за филтруване.
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата
В мерителна колба от 100 cm3 (ml) се претегля 
точно такова количество от пробата, което да 
съдържа около 100 mg хинин, разтваря се и се 
долива до марката с метанол (т. 3.3).
Колбата се запушва и се поставя за 1 h в ул­
тразвуковата вана (т. 4.2) при стайна температура. 
Филтрува се (т. 4.3) и филтратът се използва за 
хроматография.
5.2. Тънкослойна хроматография
Върху плака със силикагел (т. 3.1) се нанасят 
1,0 µl от стандартния разтвор (т. 3.10) и 1,0 µl 
от разтвора на пробата (т. 5.1). Хроматограмата 
се развива, докато фронтът на разтворителите 
достигне 15 сm, като се използва подвижна фаза 
(т. 3.2) в предварително наситена вана.
5.3. Проявяване на петната
5.3.1. Плаката се изсушава на стайна тем­
пература.
5.3.2. Напръсква се с реактив по т. 3.6.
5.3.3. Плаката се оставя да изсъхне 1 h при 
стайна температура.
5.3.4. Наблюдава се на УВ светлина с дължина 
на вълната 360 nm. Хининът се вижда като петно 
с интензивна синя флуоресценция.
Като пример на таблицата по-долу са даде­
ни Rf стойностите в същата подвижна фаза на 
главните алкалоиди, свързани с хинина:
Алкалоид
Rf
Хинин
0,20
Хинидин
0,29
Цинхонин
0,33
Цинхонидин
0,27
Хидрохинидин
0,17
5.3.5. За допълнително потвърждение на при­
съствието на хинин плаката се насища около 1 h 
с бромни пари (т. 3.7). Флуоресценцията изчез­
ва. Когато същата плака се насити с амонячни 
пари (т. 3.8), петната отново се появяват с кафяв 
цвят и когато плаката отново се разгледа на УВ 
светлина при 360 nm, може да се наблюдава 
жълтеникава флуоресценция.
Откриваем минимум: 0,1 µg хинин.
Б. ОПРЕДЕЛЯНЕ
1. Област на приложение
Методът се отнася за определянето на хи­
нин. Може да бъде използван за определяне на 
максимално допустимата концентрация от 0,5 % 
(M/M) в шампоани и 0,2 % в лосиони за коса.
2. Дефиниция
Съдържанието на хинин, определено по този 
метод, се изразява в % (M/M) на продукта.
3. Принцип
След подходяща обработка на продукта, който 
ще се анализира, определянето се извършва чрез 
високоефективна течна хроматография (ВЕТХ).
4. Реактиви
Всички реактиви трябва да са с квалификация 
„за ВЕТХ“, а водата – бидестилирана. 
4.1. Ацетонитрил.
4.2. Калиев дихидрогенортофосфат (KH2PO4).
4.3. Ортофосфорна киселина, 85 % (d4
20=1,7).
4.4. Тетраметиламониев бромид.
4.5. Хинин, безводен.
4.6. Метанол.
4.7. Разтвор на ортофосфорна киселина, 0,1 
М: претеглят се 11,53 g ортофосфорна кисели­
на (т. 4.3) и се разтварят в 1000 cm3 (ml) вода в 
мерителна колба.
4.8. Разтвор на калиев дихидрогенортофосфат, 
0,1 М: претеглят се 13,6 g калиев дихидрогенор­
тофосфат (т. 4.2) и се разтварят в 1000 cm3 (ml) 
вода в мерителна колба.
4.9. Разтвор на тетраметиламониев бромид: 
разтварят се 15,40 g тетраметиламониев бромид 
(т. 4.4) в 1000 cm3 (ml) вода в мерителна колба.
4.10. Подвижна фаза: ортофосфорна киселина 
(т. 4.7) : калиев дихидрогенортофосфат (т. 4.8) : 
тетраметиламониев бромид (т. 4.9) : вода : аце­
тонитрил (т. 4.1) = 10:50:100:340:90 (V/V/V/V/V).
Съставът на подвижната фаза може да бъде 
променен, така че да се постигне разделяне R ≥ 1,5.
 
,