Държавен вестник, бр. 108, 2020 г., стр. 81

БРОЙ  108	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  81  
токсичност. Свидетелство на освидетелстван 
морски химик, удостоверяващ, че всички тан-
кове за течно гориво и химикали са безопасни 
за влизане на човека, е на разположение, ако 
е необходимо.
2.2 Мерки за акостиране
Значението на добрите мерки за акостира-
не не може да бъде прекомерно подчертано. 
Изборът на мерки зависи от много фактори. 
Сред най-важните са дълбочината на водата, 
въздействията на вятъра и течението. Къде-
то е възможно, корабът се швартова в тиха, 
защитена зона, свободна от външни сили, 
като измиване на витлата от преминаващи 
кораби или внезапни изпускания от помпи от 
сушата. Дълбочината на водата под корпуса 
е достатъчна, за да се гарантира, че корпусът 
ще бъде напълно свободен от дъното. Вземат 
се предвид състоянията на прилива и отлива 
и диферентът на кораба по време на изпит-
ването. Преди изпитването дълбочината на 
водата се измерва и записва на толкова места, 
колкото е необходимо, за да се гарантира, че 
корабът няма да влезе в контакт с дъното. 
При маргинални състояния изпитването се 
провежда по време на прилив или отлив, или 
корабът се премества в по-дълбоки води.
2.2.1 Мерките за акостиране гарантират, 
че корабът ще бъде свободен да се накланя 
настрани без ограничения за достатъчен пе-
риод от време, за да може да се регистрира 
задоволително отчитане на ъгъла на крена, 
дължащ се на всяко изместване на тежестта.
2.2.2 Корабът се задържа с въжета на носа 
и кърмата, прикрепени към кнехтове и/или 
таурепи на палубата. Ако не може да се по-
стигне подходящо задържане на кораба с по-
мощта на закрепващите елементи на палубата, 
временните такелажни скоби се прикрепват 
възможно най-близо до централната линия на 
кораба и възможно най-близо до водолиния­
та. Когато корабът може да акостира само от 
едната страна, добра практика е линиите на 
носа и кърмата да се допълнят с две пружинни 
линии, за да се поддържа положителен контрол 
върху кораба, както е показано на фигура 
A1-2.2.2. Изводите на пружинните линии са 
възможно най-дълги. Между кораба и дока 
има цилиндрични понтони. Всички линии 
са хлабави, като корабът е свободен от кей и 
понтони, когато се отчитат данни.
Фигура А1-2.2.2
2.2.2.1 Ако корабът бъде задържан от кея 
от комбинирания ефект на вятъра и течени-
ето, през цялото време на изпитването върху 
кораба ще се отрази наслагващ се момент 
на крен. При стабилни условия това няма да 
повлияе на резултатите. Силни ветрове или 
равномерно променящ се вятър и/или течение 
ще доведат до промяна на тези насложени 
моменти на крен, което може да изисква 
допълнителни точки на изпитване, за да се 
получи валидно изпитване. Необходимостта 
от допълнителни точки на изпитване може 
да се определи чрез построяване на точки на 
изпитване, както са получени.
2.2.2.2 Ако корабът е притиснат към фен-
дерите от вятър и/или течение, всички линии 
се разхлабват. Цилиндричните понтони ще 
предотвратят свързването, но ще има допъл-
нителен насложен момент на крен, дължащ 
се на кораба, насочен срещу понтоните. Това 
условие се избягва, когато е възможно, но 
когато се използва, се обмисля изтеглянето на 
кораба от дока и понтоните и позволяване на 
кораба да се носи по течението при отчитане 
на показанията.
2.2.2.3 Друга приемлива мярка е, когато 
комбинираният вятър и течение са такива, 
че корабът може да бъде управляван само 
от една линия на носа или кърмата. В този 
случай линията за управление се води от 
или близо до централната линия на кораба 
с всички линии, но с разхлабената линия за 
управление, корабът е свободен да се откло-
нява с вятъра и/или течението при отчитане 
на показанията. Това понякога може да бъде 
проблематично, тъй като променливият вятър 
и/или течение могат да доведат до изкривя-
ване на графиката.
2.2.3 Мярката за акостиране е представе-
на на одобряващия орган за преглед преди 
изпитването.
2.2.4 Ако плаващ кран се използва за об-
работка на тежестите за накланяне, той не 
се закотвя на кораба.
2.3 Изпитвателни тежести
2.3.1 Тежести като порест бетон, които 
могат да абсорбират значителни количества 
влага, се използват само ако са претеглени 
непосредствено преди креноването или ако са 
представени скорошни свидетелства за тегло. 
Всяка тежест се маркира с идентификационен 
номер и неговото тегло. За малки кораби 
могат да се използват варели, напълнени из-
цяло с вода. Варелите обикновено са пълни 
и затворени с капаци, за да позволяват точен 
контрол на теглото. В такива случаи теглото 
на варелите се проверява в присъствието на 
представителя на Администрацията, като се 
използва наскоро калибрирана скала.
2.3.2 Вземат се предпазни мерки, за да се 
гарантира, че палубите не са претоварени 
по време на движенията на тежестта. Ако 
якостта на палубата е под въпрос, се извършва 
конструктивен анализ, за да се определи дали 
съществуващата рамка може да поддържа 
тежестта.