Държавен вестник, бр. 66, 2011 г., стр. 54

СТР.  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
11.7. Дейностите в чистите зони, особено 
когато в тях се извършват асептични опера­
ции, трябва да бъдат сведени до минимум, а 
движението на персонала предварително да 
се уточнява и контролира, за да се избегне 
излишното разпръскване на частици и микро­
организми вследствие повишената активност. 
Околната температура и влажност трябва да 
осигуряват комфортни условия на труд, съоб­
разени с използваното предпазно облекло.
11.8. Микробиологичната контаминация на 
изходните суровини и материали трябва да е 
минимална. Спецификациите на суровините и 
материалите трябва да включват изисквания за 
микробиологично качество, когато е необходимо 
то да се наблюдава.
11.9. В чистите зони се ограничава наличието 
на материали, които отделят влакна в средата.
11.10. Трябва да се вземат необходимите 
мерки за предотвратяване риска от замърсяване 
на крайния продукт с частици.
11.11. Компонентите, контейнерите и обо­
рудването трябва да бъдат обработвани и 
транспортирани, така че след крайния процес 
на почистване да не бъдат повторно замърсени.
11.12. Интервалът от време между изми­
ването и изсушаването и стерилизирането на 
компонентите, контейнерите и оборудването, 
както и между тяхната стерилизация и използ­
ване трябва да бъде възможно най-кратък и 
да е съобразен с условията им за съхранение.
11.13. Времето между началото на приготвя­
нето на разтвора и неговото стерилизиране или 
филтриране през филтри, задържащи микро­
организми, трябва да е възможно най-кратко. 
Трябва да се определят максималният срок 
и условията за съхранение на всеки продукт, 
включен в състава на разтвора.
11.14. Преди стерилизация се провежда 
мониторинг за наличие на биологично нато­
варване на продукта. Трябва да са определени 
работни граници за микробно замърсяване, 
които да са съобразени с ефикасността на из­
ползвания метод. За всяка партида асептично 
напълнен продукт или крайно стерилизиран 
продукт трябва да се прилага изпитване за би­
ологично натоварване. Когато има определени 
параметри за крайно стерилизирани продукти, 
биологичното натоварване може да се контро­
лира само през определени интервали. При 
системи за параметрично освобождаване на 
партиди изпитването за биологично натоварване 
трябва да се прилага за всяка партида и да се 
прилага по време на производствения процес 
(in process). Когато е необходимо, се провежда 
мониторинг за наличието на пирогени. Всички 
разтвори, включително и големите обеми ин­
фузионни разтвори, се филтрират през филтри, 
задържащи микроорганизми, по възможност 
непосредствено преди пълнене.
11.15. Компонентите, контейнерите, оборуд­
ването и останалият инвентар, необходим в 
чистата зона, в която се извършва асептично 
производство, трябва да се стерилизират и 
транспортират в тази зона през двупроходен 
стерилизатор, вграден в стената, или съгласно 
процедура, при която се постига предотвра­
тяване на замърсяване. Негоримите газове 
трябва да преминат през филтри, задържащи 
микроорганизми.
11.16. Ефективността на всяка нова проце­
дура трябва да се валидира, а валидирането 
да се потвърждава през интервали от време, 
определени въз основа на минал опит, или 
при извършване на съществена промяна на 
процесите или оборудването.
12. Стерилизация.
12.1. Всички стерилизационни процеси трябва 
да бъдат валидирани. Трябва да се обърне спе­
циално внимание, когато използваният метод 
за стерилизация не е описан в последното из­
дание на Европейската фармакопея или когато 
методът се използва за продукт, който не е 
воден или маслен разтвор. Когато е възможно, 
термичната стерилизация се предпочита като 
метод. Процесът на стерилизация трябва да е 
в съответствие с лиценза за производство и 
лиценза за употреба.
12.2. Преди да бъде одобрен определен ме­
тод за стерилизация, неговата приложимост за 
продукта и неговата ефективност за постига­
не на желаните условия за стерилизация във 
всички части на всеки вид суровина или ма­
териал, подлежащ на стерилизация, трябва да 
бъдат доказани чрез измерване на физичните 
показатели или чрез биологични индикатори, 
когато това е необходимо. Процесът трябва 
да се ревалидира на определени интервали от 
време, най-малко веднъж годишно, както и 
в случаите, когато са извършени съществени 
промени на оборудването. Резултатите трябва 
да се документират и съхраняват.
12.3. За осъществяване на ефективна стери­
лизация целият обем от материала се подлага 
на необходимата обработка. Процесът трябва да 
е проектиран така, че да осигури постигането 
на стерилизацията.
12.4. За всички процеси на стерилизация 
трябва да се определят валидирани модели на 
зареждане на материала.
12.5. Биологичните индикатори трябва да 
се разглеждат като допълнителен метод за 
мониторинг на стерилизацията. Те трябва да 
се съхраняват и използват съгласно инструк­
циите на производителя и тяхното качество 
да се проверява чрез положителни контроли. 
При използване на биологични индикатори се 
вземат мерки за недопускане на микробиоло­
гично замърсяване от тях.
12.6. Трябва да се използват ясни методи за 
разграничаване на продуктите, които не са били 
стерилизирани, от тези, които са стерилизирани. 
Всеки инвентар за зареждане на продуктите или 
материалите трябва да бъде ясно етикетиран с 
наименованието на материала, неговия партиден 
номер и да има обозначение дали е стерилизиран, 
или не. Индикатори като тест ленти за автоклав 
могат да се използват, когато е възможно, за да