Държавен вестник, бр. 19, 2006 г., стр. 31

Б Р О Й  19
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
инвестиция или част от нея, извърши плаща-
не на своите собствени инвеститори във връз-
ка с някои от техните искове съгласно този
договор, другата договаряща се страна приз-
нава, че първата договаряща се страна (или
определена от нея агенция, институция, зако-
ноустановен орган или корпорация) е оправо-
мощена по силата на суброгация да упражня-
ва правата и да предявява исковете на своите
собствени инвеститори. Суброгираните пра-
ва или искове няма да бъдат по-големи от
първоначалните права или искове на споме-
натия инвеститор.
2. Всяко плащане, извършено от едната до-
говаряща се страна (или определена от нея аген-
ция, институция, законоустановен орган или
корпорация) на своите инвеститори, няма да
засегне правото на тези инвеститори да предя-
вяват приложимите искове срещу другата дого-
варяща се страна съгласно чл. 11.
Член 11
Инвестиционни спорове
1. Всеки спор между инвеститор на едната
договаряща се страна и другата договаряща
се страна във връзка с инвестиция на терито-
рията на другата договаряща се страна се раз-
решава, доколкото е възможно, приятелски
чрез преговори между страните по спора. Стра-
ната, възнамеряваща да разреши спора чрез
преговори, уведомява писмено другата за на-
мерението си.
2. Ако спорът не може да бъде разрешен,
както е предвидено в ал. 1 на този член в рам-
ките на 6 месеца от датата на уведомлението,
тогава, освен ако страните не са договорили
друго, той се отнася по искане на някоя от стра-
ните по спора за разрешаване пред:
(а) компетентния съд на засегнатата догова-
ряща се страна; или
(b) арбитраж от Международния център за
разрешаване на инвестиционни спорове, уста-
новен с Конвенцията за разрешаване на инвес-
тиционни спорове между държави и граждани
на други държави, открита за подписване във
Вашингтон на 18 март 1965г., когато и двете
договарящи се страни са страни по конвенция-
та. За целта всяка договаряща се страна дава
предварително своето неотменимо съгласие в
съответствие с чл. 25 на конвенцията за отнася-
нето на спора пред центъра.
3. В случай на спор по отношение на чл. 5, 6,
7 и 10 на този договор всяка страна по спора
може алтернативно да отнесе спора пред ар-
битраж в съответствие с Арбитражните прави-
ла на Комисията на Организацията на обедине-
ните нации по Международно търговско право,
1976 (UNCITRAL).
4. Спорът може да бъде отнесен само към
един форум. Решението на съда или арбитраж-
ното решение е окончателно и страните съблю-
дават и изпълняват това решение.
Член 12
Спорове между договарящите се страни
1. Спор между договарящите се страни от-
носно тълкуването или прилагането на този
договор ще се урежда, доколкото е възможно,
чрез преговори.
2. Ако спорът не може да бъде разрешен по
този начин, се отнася по искане на някоя от
договарящите се страни пред арбитражен съд.
Арбитражният съд (наричан по-долу “съда”) се
състои от трима арбитри—по един, назначен от
всяка договаряща се страна, и трети, който е
председател, назначен по споразумение на до-
говарящите се страни.
3. В рамките на два месеца от получаване на
молбата за арбитраж всяка договаряща се страна
назначава един арбитър, а в рамките на два месе-
ца от назначаването на двамата арбитри догова-
рящите се страни назначават трети арбитър.
4. Ако съдът не може да бъде съставен в рам-
ките на четири месеца от молбата за арбитраж,
всяка от договарящите се страни може при лип-
са на друго споразумение да покани президента
на Международния съд да назначи арбитъра или
арбитрите, които не са назначени още. Ако пре-
зидентът е гражданин на някоя от договарящите
се страни или не е в състояние да направи това,
заместник-президентът може да бъде поканен
да го направи. Ако заместник-президентът е
гражданин на някоя от договарящите се страни
или не е в състояние да направи това, следващи-
ят по старшинство член на Международния съд,
който не е гражданин на някоя от договарящите
се страни, може да бъде поканен да извърши
необходимите назначения, и така нататък.
5. Съдът постановява решението си с мно-
зинство на гласовете.
6. Съдебното решение е окончателно и дого-
варящите се страни съблюдават и изпълняват
това решение.
7. Всяка договаряща се страна поема разхо-
дите за своя собствен член на съда и за своето
представяне в арбитражния процес, както и по-
ловината от разходите на председателя и оста-
налите разходи. Съдът обаче може в своето ре-
шение да присъди по-голяма част от разходите
да бъдат поети от една от двете страни и това
решение е задължително за двете страни.
8. Отделно от горното съдът установява свои
собствени процедурни правила.
Член 13
Консултации
Договарящите се страни могат взаимно да
се споразумеят да проведат консултации по
въпроси, засягащи тълкуването или прилагане-
то на този договор.
Член 14
Влизане в сила, продължителност
и прекратяване
1. Всяка договаряща се страна уведомява
другата договаряща се страна за изпълнението
на вътрешните правни процедури за влизане в