Държавен вестник, бр. 32, 2019 г., стр. 7

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
Изложеното дава основание на съда да 
приеме по отношение на второто посочено от 
президента на Република България основание 
за установяване на противоконституционност, 
че оспорената разпоредба на чл. 22 ЗМДТ 
противоречи на чл. 6, ал. 2 и чл. 60, ал. 1 от 
Конституцията.
2. По искането за установяване на проти-
воконституционност на чл. 9, ал. 4, изречение 
второ и ал. 5, изречение второ от Закона за 
митниците и за произнасяне по съответствието 
с чл. 8 от Всеобщата декларация за правата 
на човека от 10.12.1948 г. и с чл. 6, § 1 от 
Конвенцията за защита правата на човека и 
основните свободи (ратифицирана със закон, 
приет от НС на 31.07.1992 г., – обн., ДВ, бр. 80 
от 2.10.1992 г., в сила от 7.09.1992 г.):
Разпоредбите на чл. 9 ЗМ са изменени с 
§ 50, т. 3, буква „а“ на Закона за изменение 
и допълнение на Закона за корпоративното 
подоходно облагане (ДВ, бр. 98 от 27.11.2018 г.). 
Новите разпоредби влизат в сила от 7 януари 
2019 г. и гласят:
Член 9, ал. 4: „Териториалните дирекции 
се ръководят и представляват от директор, 
който се назначава от директора на Аген-
ция „Митници“ съгласувано с министъра на 
финансите, без да се прилага чл. 10, ал. 12. 
Правоотношенията с директорите на терито-
риалните дирекции могат да бъдат прекратени 
без предизвестие от директора на Агенция 
„Митници“ по негова преценка съгласувано 
с министъра на финансите.“ 
Член 9, ал. 5: „Главните директори на 
главни дирекции и директорите на дирекции 
от специализираната администрация в Цен-
тралното митническо управление се назна-
чават от директора на Агенция „Митници“ 
съгласувано с министъра на финансите, без да 
се прилага чл. 10, ал. 12. Правоотношенията 
с главните директори на главни дирекции и 
директорите на дирекции от специализира-
ната администрация в Централното митни-
ческо управление могат да бъдат прекратени 
без предизвестие от директора на Агенция 
„Митници“ по негова преценка съгласувано 
с министъра на финансите.“
От изпратилите становища и правни мне-
ния по делото единствено министърът на 
финансите намира искането в тази му част 
за неоснователно.
В становището на главния прокурор се 
поддържа частична основателност на иска-
нето, а в становищата на Професионалното 
обединение на държавните служители, Наци-
оналния синдикат на държавните служители 
в митническата администрация и Съюза на 
юристите в България, както и в правните 
мнения на проф. В. Мръчков и проф. Хр. 
Балабанова със съответните аргументи се 
подкрепят и допълват доводите в искането 
на президента за установяване на противо-
конституционност на разпоредбата на чл. 9, 
ал. 4, изр. второ и ал. 5, изр. второ от Закона 
за митниците.
Предметът на делото в тази му част се 
отнася пряко до въпроса за конституцион-
ните основи на държавната служба. Разпо-
редбата на чл. 116, ал. 1, изречение първо 
от Конституцията възлага на държавните 
служители ролята на изпълнители на волята 
и интересите на нацията. При осъществяване 
на своята служба те се ръководят единствено 
от закона и са длъжни да бъдат политически 
неутрални съгласно второто изречение на 
ал. 1 на чл. 116.
Разпоредбите на чл. 105, 106 и 116 от 
Конституцията, систематично разположени в 
глава пета „Министерски съвет“, разгледани 
в единство, дават израз на разбирането, че 
Министерският съвет (правителството) и 
министрите като най-висши органи на изпъл-
нителната власт реализират конституционните 
си функции и правомощия по ръководство 
и осъществяване на държавното управление 
ведно с държавната администрация. 
Държавната администрация обаче осигуря-
ва изпълнението на политическите решения 
по държавното управление като устойчив, 
неполитически и експертен компонент от 
механизма на държавната власт (Решение № 9 
от 2016 г. по к.д. № 8/2016 г.). Конституцион-
ната основа на държавната служба предполага 
стабилитет на служебното правоотношение, 
без който държавният служител не би мо-
гъл да остане верен на волята и интересите 
на нацията и политически неутрален и да 
се ръководи единствено от предписанията 
на закона. В подкрепа на подобен извод в 
практиката на Конституционния съд се по-
сочва: „Няма съмнение, че по смисъла на 
чл. 116, ал. 1 от Конституцията държавните 
служители са замислени като траен, незави-
сим от политическите промени гръбнак на 
държавната власт, а тази функция изисква 
стабилитет на служебното им положение. …Без 
служебен стабилитет не може да се постигне 
професионална квалификация на държавните 
служители, обезпечаваща надлежно изпълне-
ние на възложените им функции.“ (Решение 
№ 11 от 1998 г. по к.д. № 10/1998 г.).
Конституцията предвижда изрично в 
чл. 116, ал. 2, че правният режим на държав-
ната служба се урежда със закон. На консти-
туционно равнище се уреждат елементите и 
обхватът на основните функции на държавата, 
които подлежат на последващо детайлизиране 
със закон (Решение № 12 от 2018 г. по к.д.