Държавен вестник, бр. 53, 2020 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  53
услугите, част от който е чл. 14, ал. 2 ЗРВиКУ,  
а не правните средства за защита на потре-
бителите. Във връзка с това трябва да се 
отбележи, че няма конституционно защитено 
субективно право на потребителите винаги 
да се ползват от цени на услугата, по-ниски 
от горната граница, определена от КЕВР. 
Според омбудсмана въвеждането на оспоре-
ното правило за ценообразуване е довело до 
икономическата необоснованост на цената на 
услугата, неотчитането на реалните разходи и 
инвестиции, направени от В и К операторите, 
и в крайна сметка до нарушаване правото на 
потребителите на справедливо заплащане на 
ползваната услуга. Следователно става дума 
за твърдения относно негативно косвено 
въздействие на оспорената разпоредба върху 
икономическите интереси на потребителите. 
Във връзка с това следва да се посочи, че 
дейността по определяне цените на В и К 
услугите, методите за регулирането им, пра-
вилата за тяхното образуване, с оглед струк-
турата на разходите на обособена територия, 
социалната поносимост на предлаганите цени, 
налага съобразяване на множество показате-
ли с технически, икономически и социален 
характер, които са въпроси на законодателна 
преценка за икономическа целесъобраз-
ност. Законодателят е компетентен да ги реши 
и в тази част дейността му не подлежи на 
конституционен контрол, доколкото не става 
въпрос за лишаване от право на достъп до 
вода на гражданите, каквито твърдения не 
са заявени с искането. 
Омбудсманът поддържа наличие на проти-
воречие между разпоредбата на чл. 14, ал. 2 и 
чл. 13, ал. 1, т. 4 ЗРВиКУ, с което обосновава 
тезата си за несъответствие с принципа на 
правовата държава – чл. 4, ал. 1 от Консти-
туцията. В тази част искането за обявяване 
противоконституционност на оспорената 
разпоредба също е извън правомощията на 
омбудсмана по чл. 150, ал. 3 от Конституцията.
Макар да е поискал обявяване на проти-
воконституционност изцяло на чл. 14, ал. 2  
ЗРВиКУ, омбудсманът не е посочил в искането 
в какво се изразява противоконституционност-
та на разпоредбата в частта относно форми-
ране на цените на канализационните услуги, 
което предопределя неговата недопустимост 
и в тази му част. 
По изложените съображения приемам, 
че искането на омбудсмана за установяване 
противоконституционност на чл. 14, ал. 2 от 
Закона за регулиране на водоснабдителните 
и канализационните услуги като недопустимо 
следваше да бъде отклонено и производството 
по делото прекратено, като искането се върне 
на вносителя му.
Конституционен съдия: 
Гроздан Илиев
4262
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
РЕШЕНИЕ № 370 
ОТ 8 ЮНИ 2020 Г.
за предоставяне на концесия за добив на 
подземни богатства по чл. 2, ал. 1, т. 5 от 
Закона за подземните богатства – строи-
телни материали – варовици, от находище 
„Суворово-2“, разположено в землището на 
гр. Суворово, община Суворово, област Варна, 
на „Пътища и мостове“ – ЕООД, гр. Варна
На основание чл. 54, ал. 5 и 6 във връзка 
с чл. 5, т. 3, чл. 6, ал. 3 и чл. 29 от Закона за 
подземните богатства и мотивирано предло-
жение на министъра на енергетиката
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
Р Е Ш И :
1. Предоставя концесия за добив с пред-
мет – експлоатация на подземни богатства 
по чл. 2, ал. 1, т. 5 от Закона за подземните 
богатства (ЗПБ) – строителни материали – ва-
ровици, от находище „Суворово-2“, разполо-
жено в землището на гр. Суворово, община 
Суворово, област Варна, на „Пътища и мос­
тове“ – ЕООД, гр. Варна, описано в Акт за 
изключителна държавна собственост № 1613 
от 8 август 2017 г., утвърден от министъра на 
регионалното развитие и благоустройството, 
която се извършва със средства на концесио­
нера и на негов риск.
2. Определя концесионна площ с размер 
111,2 дка, която съвпада с площта на ут-
върдените запаси и е индивидуализирана с 
координатите на точките от № 1 до № 29 в 
Координатна система „БГС 2005“, зона 35, 
съгласно приложението.
3. Определя срок на концесията 35 години. 
Началният срок на концесията е датата на 
влизането в сила на концесионния договор.
4. Концесионният договор влиза в сила от 
датата, на която са изпълнени едновременно 
следните условия:
4.1. Влизане в сила на решение по оцен-
ка на въздействието върху околната среда 
(ОВОС), с което се одобрява осъществяването 
на инвестиционното предложение за добив и 
първична преработка на подземните богатства 
по т. 1, или на решение, с което е преценено 
да не се извършва ОВОС, постановено по 
реда на глава шеста от Закона за опазване на 
околната среда (ЗООС) и чл. 31 от Закона за 
биологичното разнообразие (ЗБР).
4.2. Предоставяне на банковата гаранция 
по т. 9.1.1.
5. До влизането в сила на концесионния до-
говор концесионерът има права на възложител 
на инвестиционно предложение по смисъла 
на Закона за опазване на околната среда.