Държавен вестник, бр. 32, 2016 г., стр. 73

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73  
№ 7710/2013 г. на ВАС, тричленен състав 
на осмо отделение, постановено в обратния 
смисъл, и върнал делото за ново разглеждане 
с указания за преценка на материалната за-
коносъобразност на атакуваната подзаконова 
разпоредба, а преди това и за произнасяне за 
съответствието є с административнопроизвод-
ствените правила – съгласно чл. 26, ал. 2 от 
Закона за нормативните актове и чл. 77 АПК.
В изпълнение на тези задължителни ука-
зания при второто разглеждане на делото 
съдът преценил жалбата за основателна. След 
като извършил дължимата проверка, приел, 
че процесната разпоредба от посочената по-
горе наредба следва да бъде отменена като 
незаконосъобразна на две основания – чл. 146, 
т. 3 и 5 АПК.
По отношение на първото отменително 
основание съдът счел за основателни доводите 
на жалбоподателя, че при приемане на ата-
куваната подзаконова разпоредба съществено 
е нарушена процедурата по чл. 77 АПК. В 
тази връзка обосновал съображение, че при 
приемане на разпоредбата не са обсъдени по 
същество предварително представените от 
жалбоподателя възражения към проекта на 
този текст, както и че не са изложени мотиви 
относно възраженията, включително основа-
ни на представеното на вниманието на МС 
Решение № 1428 от 4.12.2012 г. на КЗК, поста-
новено в производство по чл. 28, т. 1 ЗЗК – за 
оценка за съответствие на проекта за чл. 29, 
ал. 1, т. 3 от наредбата с разпоредбите на ЗЗК. 
Освен че няма такива и относно доводите, че 
предложеният с чл. 29, ал. 1, т. 3 от наредбата 
формален критерий не съответства на целта 
на чл. 262, ал. 4 ЗЛПХМ, тъй като нито един 
от законовите критерии не е относим към 
изискването лекарственият продукт да се 
заплаща от обществен здравноосигурителен 
фонд в 5 от изброените 17 държави.
По съществото на спора съдът преценил 
като основателни и доводите на жалбопо-
дателя, че оспорената разпоредба на чл. 29, 
ал. 1, т. 3 от наредбата не е съобразена и с 
целите на ЗЗ, ЗЗО, ЗЛПХМ. В тази връзка 
съдът приел, че тя създава предпоставки за 
забавяне включването в реимбурсната систе-
ма на нови лекарствени средства до момента 
на включването им в поне 5 от посочените 
17 държави и създава предпоставка за не-
ефективно разходване на публични средства с 
оглед ограничаване на конкуренцията между 
производителите, включени в Позитивния ле-
карствен списък, и производителите на нови 
иновативни лекарствени средства за същите 
заболявания, което изключва стимулите на 
първите за намаляване на цените. Освен 
този основен извод обосновал и втори – че 
при хипотетично създаване на лекарствено 
средство с иновативен изключителен лечебен 
ефект при спазване на всички други норма-
тивни изисквания процесната норма изключва 
незабавното му прилагане в реимбурсната 
система на страната до включването му в 
съответните системи в 5 от 17 държави, което 
не съответства на критериите по чл. 262, ал. 4 
ЗЛПХМ, освен че лишаването на пациентите 
от достъпна своевременна медицинска помощ 
противоречи на целите на ЗЗ и ЗЗО.
По тези съображения отменил оспорения 
подзаконов нормативен акт в обжалваната 
част.
Така постановеното съдебно решение е 
валидно, допустимо и правилно.
Неоснователни са доводите в касационните 
жалби, че неправилно тричленният състав на 
ВАС при повторното разглеждане на делото 
е преценил, че оспорената норма е приета 
при съществено нарушение на процедурата 
по чл. 77 АПК. Тази норма действително не 
посочва обем на обсъждане от компетентния 
орган, но категорично изисква такова, а в слу-
чая, с оглед приложените по делото писмени 
доказателства, е обоснован изводът на първо-
инстанционния състав за неспазена нормата 
на чл. 77 АПК, изискваща от компетентния 
орган да издаде нормативния администра-
тивен акт, след като обсъди проекта заедно 
с представените становища, предложения и 
възражения.
Твърдението за противното се опровергава 
от протокола от заседанието на Министерския 
съвет на Република България от 17.04.2013 г., 
от който е видно, че направеното изложение 
от министъра на здравеопазването относно 
проекта за процесната наредба е в голяма 
степен сходно с неговия доклад (л. 74), но 
в тези изложение и доклад не се съдържат 
съображения относно възраженията, инво-
кирани срещу чл. 29, ал. 1, т. 3 от наредбата 
след публикуването на проекта съгласно 
чл. 26, ал. 2 ЗНА (л. 25 и сл. л. 138 и сл.), 
включително и относно становището на КЗК 
от 2012 г. (л. 34), дадено в Решение № 1428 от 
4.12.2012 г. на КЗК, постановено в производ-
ство по чл. 28, т. 1 ЗЗК – именно за оценка 
на съответствие на проекта за чл. 29, ал. 1, 
т. 3 от наредбата с разпоредбите на ЗЗК. От 
справката за отразяване на становищата по 
проекта и мотивите относно основателността 
им (л. 109 и л. 107) е видно, че разпоредбата 
е въведена още през 2007 г. и обективен кри-
терий да се допусне заплащането с публични 
средства е само на лекарствени продукти 
с доказана ефективност и ефикасност при 
прилагането им в клинични условия, без да 
се съдържат мотиви относно възраженията, 
включително на основание на посоченото 
решение на КЗК, нито относно доводите, че 
предложеният с чл. 29, ал. 1, т. 3 от наредбата 
формален критерий не съответства на целта 
на чл. 262, ал. 4 ЗЛПХМ, тъй като нито един 
от законовите критерии не е относим към