Държавен вестник, бр. 94, 2021 г., стр. 5

БРОЙ  94	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
посочен способ за прилагане на регулацията 
е класическият начин за придобиване на 
необходимите на общината имоти чрез про-
веждане на отчуждителната процедура по 
Закона за общинската собственост (ЗОбС). 
При него общината придобива частни имоти 
и регулацията се счита за приложена след 
изплащането на справедливо обезщетение. В 
тази хипотеза прилагането на регулацията за-
виси изцяло от волята на общината да започне 
и приключи отчуждително производство по 
ЗОбС за частите от УПИ, попадащи в трасето 
на предвидена улица – обект по чл. 205, т. 1 
ЗУТ. Срокът за започване на отчуждителни-
те процедури по ЗОбС на недвижими имоти 
съгласно чл. 208, ал. 1 ЗУТ, определени по 
подробните устройствени планове за изграж-
дане на елементи на техническата инфра-
структура по чл. 64 – публична собственост 
на държавата и общините, е десет години от 
влизането в сила на подробния устройствен 
план. Прилагането на уличната регулация е 
изцяло задължение на общината, като срещу 
бездействието є собствениците на засегнатите 
имоти не могат да предприемат никакви мерки, 
нито пък могат да извършат самостоятелно 
действия за прилагането на тази регулация, 
доколкото никъде в закона не е предвидена 
възможност за частноправните субекти да 
прилагат плановете за регулация.
Затова при неприложена поради бездействи-
ето на общината улична регулация и с цел да 
не се възпрепятства инвестиционният процес 
по застрояване на УПИ от собствениците 
им, с текста на чл. 190 ЗУТ е предвидена 
възможност да се допусне строителство в 
УПИ чрез прокарване на временни пътища, 
които осигуряват лице и достъп до имота. При 
неприложена улична регулация е допустимо 
и строителството на проводи до имота при 
определени в чл. 73, ал. 2 ЗУТ условия.
Съгласно чл. 148, ал. 4 ЗУТ разрешение 
за строеж се издава въз основа на одобрен 
инвестиционен проект, който трябва да съот-
ветства на ПУП. Инвестиционният проект е 
неразделна част от разрешението за строеж и 
може да бъде одобрен едновременно с издава-
нето му. Разрешението за строеж удостоверява 
законния характер на изграденото. С него се 
разрешава извършването на исканото от въз-
ложителя строителство и се вписват всички 
фактически и правни основания за издаването 
му; условията, свързани с изпълнението на 
строежа; премахването на сградите без ре-
жим на застрояване или запазването им за 
определен срок до завършването на строежа. 
С разпоредбата на чл. 148, ал. 16 ЗУТ е 
предвидено ново условие към възложителите 
на строежите, които са: собственикът на имота; 
лицето, на което е учредено право на строеж 
в чужд имот, и лицето, което има право да 
строи в чужд имот по силата на закон, а имен-
но – да е приложен подробният устройствен 
план по отношение на регулацията, в т.ч. 
уличната регулация. Целта на така въведеното 
ново условие за издаване на разрешение за 
строеж, посочена в мотивите на вносителя на 
законопроекта, е към момента на издаване на 
разрешението за строеж да бъде обезпечена 
възможността за изграждане на техническата 
инфраструктура, която ще обслужва обекта на 
строителството. С урегулирането на позем-
лените имоти за собствениците им възниква 
правото да реализират предвидените с ПУП 
строежи, а органите на общината, които 
са одобрили плана, имат задължението да 
осигурят осъществяването на това право. С 
въвеждането на новото изискване на чл. 148, 
ал. 16 ЗУТ на практика се осигурява неогра-
ничено във времето отлагане на изпълнението 
на това публично задължение на общините. 
Изискването за приложен по отношение на 
регулацията подробен устройствен план не е 
подходящо средство за постигане на посочената 
цел. Това е така, защото засяга и ограничава 
несъразмерно правото на собственост по чл. 17, 
ал. 1 и 3 от Конституцията, без да създава 
никакви задължения за общината.
Правото на собственост е едно от основните 
права, което е намерило своето систематично 
място в глава първа от Конституцията – „Ос-
новни начала“. То е уредено в разпоредбите 
на чл. 17, ал. 1 и 3 от Основния закон, които 
са гаранция, че правото на собственост се 
защитава от закона и че частната собственост 
е неприкосновена (Решение № 14 от 2020 г. по 
к.д. № 2/2020 г.; Решение № 3 от 2021 г. по к.д. 
№ 11/2020 г.; Решение № 11 от 2021 г. по к.д. 
№ 7/2021 г.). Правото на собственост включва 
три правомощия на собственика – владение, 
ползване и разпореждане, като засягането на 
което и да е от тях по същество представлява 
накърняване на самото право. Въведената в 
ал. 16 на чл. 148 ЗУТ забрана за издаване на 
разрешение за строеж на възложителите при 
неприложена улична регулация препятства 
застрояването на имота съгласно предвижда-
нията на ПУП, а това съществено огранича-
ва правомощието ползване като елемент на 
правото на собственост.
Принципът на неприкосновеност на част-
ната собственост по чл. 17, ал. 3 от Консти-
туцията не изключва правната възможност 
за нейното ограничаване, като при опреде-
лени условия допуска дори принудителното 
отчуждаване на собственост – чл. 17, ал. 5 
от Конституцията. Сред установените в Ос-
новния закон приоритети, чиято закрила е 
свързана с налагането на такива ограниче-
ния, е и опазването и възпроизводството на 
околната среда (чл. 15 от Конституцията) при