Държавен вестник, бр. 106, 2006 г., стр. 113

Б Р О Й  106
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  113
Вътрешен контрол
Чл. 126. Специализираната служба за вътрешен
контрол извършва поне веднъж годишно преглед
на дейността на банката и рейтинговите є систе-
ми, в това число дейността по кредитиране и оцен-
ка на рисковите параметри и конверсионните ко-
ефициенти.
Г л а в а  ш е с т а
РЕДУЦИРАНЕ НА КРЕДИТНИЯ РИСК
Раздел I
Общи положения
Обхват на признаване
Чл. 127. (1) За изчисляване на рисково-претег-
лените експозиции по стандартизирания подход за
кредитен риск или по вътрешно-рейтинговия под-
ход, без използване на собствени оценки за пара-
метъра LGD и за конверсионните коефициенти,
банката може да отчита редуциране на кредитния
риск, когато са изпълнени изискванията на насто-
ящата глава.
(2) Експозиция с призната съгласно настояща-
та глава кредитна защита не може да получи по-
високо рисково тегло, отколкото без признаване-
то на защитата.
(3) Когато приложените рискови тегла по стан-
дартизирания или вътрешно-рейтинговия подход
за кредитен риск отчитат наличието на кредитна
защита, тази защита не се признава допълнително
по тази глава.
Ефективност на редуцирането на кредитния
риск
Чл. 128. (1) Техниките, използвани за доставка
на кредитна защита, действията и предприетите
стъпки, както и използваните от кредитиращата
институция за целта процедури и правила следва
да осигуряват споразумения за кредитна защита,
които са правно валидни и изпълними във всяка
относима юрисдикция.
(2) Кредитиращата институция предприема
подходящи действия за осигуряване на ефектив-
ността на споразуменията за кредитна защита.
(3) Банка, която отчита редуциране на кредитен
риск или на очаквана загуба, следва да разполага с
процедури за ефективно управление и контрол на
рисковете, произтичащи от действията по редуци-
ране на кредитния риск и на очакваната загуба.
(4) Когато се отчита редуциране на кредитния
риск или на очакваната загуба, банката извършва
и цялостна оценка на кредитния риск на базисната
експозиция.
(5) Банката следи и контролира чрез подходя-
щи писмени правила и процедури остатъчния риск,
произтичащ от по-ниска ефективност от очаква-
ната на използваните техники за редуциране на
кредитния риск и на очакваната загуба.
(6) При репо-сделки нетният размер на експо-
зицията се счита за базисна експозиция.
Признаване на оценки от АВКО
Чл. 129. Оценките от АВКО се признават, ко-
гато са изпълнени условията за прилагането им по
Стандартизирания подход, посочени в раздел IV
“Изисквания за признаване на АВКО и АЕЗ” на
глава четвърта “Стандартизиран подход” от на-
стоящата част.
Раздел II
Обезпечена защита
Общи положения
Чл. 130. (1) Обезпечена защита се осигурява от
активи, които са достатъчно ликвидни и които имат
сравнително непроменлива  във времето стойност,
с което се постига подходящо ниво на сигурност на
кредитната защита след отчитане на степента на
признаване на защитата, съгласно настоящия раз-
дел и използвания подход за изчисляване на рис-
ково-претеглените активи.
(2) Когато длъжникът или, когато е приложи-
мо, попечителят на обезпечението изпадне в не-
платежоспособност, несъстоятелност или неизпъл-
нение или е налице друго събитие, описано в доку-
ментацията по сделката, кредитиращата институ-
ция следва да разполага с право незабавно да реа-
лизира или да задържи активите, от които произ-
лиза обезпечената защита.
(3) Обезпечена защита се признава само кога-
то е изпълнено условието за ниска корелация по
чл. 138, ал. 2.
Нетиране на балансови позиции с един
контрагент
Чл. 131. (1) Заеми и депозити по балансови
позиции на един контрагент могат да се нетират,
когато банката и контрагентът са подписали спо-
разумение за нетиране.
(2) Нетирането по ал. 1 се прилага, когато са
налице следните условия:
1. споразумението предвижда, че в случай на не-
изпълнение, неплатежоспособност, несъстоятелност
или други подобни събития на страна по договора
едната страна дължи на другата положителната раз-
лика между задълженията и вземанията си;
2. банката удостоверява, че споразумението за
нетиране е правно валидно и приложимо във всич-
ки относими юрисдикции, включително в случай
на неплатежоспособност или несъстоятелност на
контрагента;
3. банката е в състояние да установи по всяко
време вземанията и задълженията, предмет на
споразумението за нетиране;
4. банката наблюдава и контролира рисковете,
свързани с прекратяването на кредитното обезпе-
чение; и
5. банката наблюдава и контролира експозици-
ите по т. 3 на нетна основа.
(3) Нетирането по ал. 1 на балансови позиции не
се признава, когато се извършва въз основа на рам-
ково споразумение за нетиране на репо-сделки или
сделки, обусловени от капиталовия пазар. В тези
случаи се прилагат изискванията по чл. 132—134.
Рамкови споразумения за нетиране на репо-
сделки и сделки, обусловени от капиталовия
пазар
Чл. 132. (1) Банка, използваща разширения
подход по чл. 162, може да извърши нетиране между
позиции, обект на рамкови договори за нетиране
на репо-сделки и сделки, обусловени от капитало-
вия пазар, когато рамковият договор за нетиране
отговаря на изискванията по чл. 133.
(2) В допълнение към изискванията по глава
осма “Третиране на кредитен риск от контраген-
та” и глава девета “Сетълмент риск” приетото