Държавен вестник, бр. 35, 2002 г., стр. 7

Б Р О Й  35
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
От тази гледна точка съдът не счита за необ-
ходимо да прави анализ дали в ЗИДЗРТ същест-
вува регламентация на твърдяния за по-удачен
от техническа и потребителска стойност циф-
ров способ за наземно разпространение, след
като самото твърдение за отсъствието є не е
противоконституционно.
Нормата на чл. 19, ал. 2 от Конституцията,
последна хипотеза гласи, че законът защитава
потребителя. Съдържанието є трябва да се схва-
ща в смисъл, че по законодателен ред трябва да
се охрани потребителят, чрез определени стан-
дарти за качеството на предлаганите стоки и
услуги, да се предвиди защита от рискове при
ползването им.
Посочено бе твърдението, че потребители-
те са лишени от възможността да ползват счи-
тания за предпочитан с оглед на качеството
цифров способ на разпространение на програ-
ми чрез наземен способ.
Конституционният съд счита, че само на-
личието на услуга дава основание да се обсъж-
да дали в закона са предвидени покровителст-
вени норми за защита. Това, че пазарът е не-
пълноценен в дадена сфера на стопанския
живот, е недостатък, който не може да се свърз-
ва с нарушени права на потребителите в насто-
ящия аспект.
Поради това не могат да бъдат обявени за
противоконституционни § 13, с който в чл. 32
са създадени т. 13, 14, 15; § 26, с който в чл. 106
е създадена ал. 3; § 34, с който е изменен чл. 116;
§ 35, 36, 37 и 38, с които са създадени нови
чл. 116а, 116б 116в, 116г; §42, с който към чл. 121
е създадена нова ал. 2; § 45, с който е изменен
чл. 125, ал. 3; § 44, с който е създаден чл. 123а.
Общото за всички изброени тук текстове е,
че уреждат различни аспекти на процедурата за
издаването на лицензия по ЗРТ, според вноси-
телите, единствено за аналоговия способ за
разпространение на програми. По-горе бе обос-
новано, че липсата на законова регламентация
на определена стопанска дейност в дадената
област не може да бъде основание за проглася-
ване на противоконституционност на нормите.
Г. Параграф 13, с който чл. 32, ал. 1 е създа-
дена нова т. 12, която противоречи на чл. 39,
ал. 1 и чл. 40, ал. 1 от Конституцията.
Според народните представители предоста-
веното на СЕМ правомощие да дава задължи-
телни указания по изпълнение на лицензиите
за радио- и телевизионна дейност ограничава
свободата на словото и редакционната незави-
симост в нарушение на чл. 39, ал. 1 и чл. 40, ал. 1
от Конституцията, а предвиждането на подоб-
на намеса на СЕМ само по отношение на ли-
цензираните оператори нарушава принципа на
равнопоставеност на стопанските субекти по
смисъла на чл. 19, ал. 2 от Конституцията.
Комисията за регулиране на съобщенията
твърди, че искането е основателно—създавали
се възможности за предварителна намеса чрез
задължителни указания в “програмните схеми
и съдържанието на програмите, свобода при под-
бора на работещите в медиата”.
Българската медийна коалиция, без да из-
ложи съображения, счита, че искането в тази
му част е основателно.
Народното събрание, МС, СЕМ считат, че и
това искане е неоснователно. Нормата имала
за цел да отстрани оперативен пропуск в зако-
на, тъй като надзорният орган нямал способ да
упражнява правомощията си.
Според редакцията на § 13, с който е създа-
дена т. 12 на чл. 32 ЗИДЗРТ, СЕМ може да
издава задължителни указания за изпълнени-
ето на лицензиите за радио- и телевизионна
дейност.
 Конституционният съд приема, че така
формулираните правомощия на СЕМ не оп-
ределят съдържанието и характера на указа-
нията и не съдържат правила, чрез които да
се ограничи свободата на словото и да се съз-
даде възможност за упражняване на цензура.
Така при наличието на обща норма СЕМ тряб-
ва да се съобразява с разпоредбата на чл. 9
ЗРТ, прогласяващ свободното създаване на
програми и изключване на цензурирането под
каквато и да е форма.
Що се отнася до предвидената възможност в
§ 13, с който е създадена т. 12 на чл. 32 ЗИДЗРТ,
да бъдат давани указания, то те могат да се
отнасят единствено по въпроси, които са регла-
ментирани в закона по изпълнението на съдър-
жанието на лицензиите, посочени в чл. 110 ЗРТ.
Към тях се включват и задълженията за спазва-
не на чл. 6, ал. 3, чл. 7, 10 и 19 ЗРТ и график за
постигане на определените в чл. 10, ал. 2 и 3
съотношения. Последните изброени текстове
на ЗРТ обаче не включват намеса в съдържа-
телната част на програмите, а чл. 11 ЗРТ в кад-
ровата политика на операторите.
Поради изложените съображения и на осно-
вание чл. 149, ал. 1, т. 2 Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 50 народни предста-
вители от ХХХIХ Народно събрание за обявя-
ване на противоконституционността на след-
ните разпоредби на Закона за изменение и до-
пълнение на Закона за радиото и телевизията
(ДВ, бр. 96 от 2001 г.):
Параграф 1, с който в чл. 3, ал. 2 са добавени
думите “ или регистрации”; § 6, с който е изме-
нен чл. 20, ал. 1, в частта относно думите “чрез
регистрирането или”; § 13, т. 2, с който в чл. 32,
ал. 1 се създават нови т. 12, 13, 14, 15 и 16; § 23,
с който в чл. 102, ал. 1, т. 2 е изменена и са до-
бавени думите “такси за регистриране”; § 25,
т. 2, с която в чл. 105 е създадена ал. 6; § 26, с
който в чл. 106 е създадена ал. 3; § 34, с който е
изменен чл. 116; § 35, 36, 37, 38, с които са съз-
дадени съответно чл. 116а, 116б, 116в и 116г; § 42,
т. 2, с която в чл. 121 е създадена ал. 2; § 44, с