Държавен вестник, бр. 100, 2015 г., стр. 102

СТР.  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  100
и пестеливо, са посочени причините за про-
мяната на наредбата, а именно въвеждането 
на по-облекчени изисквания за създаване на 
приюти за кучета, което да облекчи общините 
при спазване на програмите за контрол над 
безстопанствените кучета и при осигуряване 
на бюджетни средства, без това да води до 
негативно отражение към хуманното отноше-
ние към животните. Мотивирана е и самата 
промяна чрез преминаване от приюти с 
изцяло затворени постройки към приюти от 
„отворен тип“ с въвеждането на възможността 
животните да бъдат настанявани на групи в 
отделни дворове с къщички за всяко животно, 
с осигурена сянка и защита от неблагоприятни 
атмосферни условия.
Съдът констатира, че приложеният към 
административната преписка проект на на-
редбата не съответства по структурно съ-
държание на публикувания и подложен на 
обсъждане и съгласуване проект. Доколкото 
обаче очевидно представените становища и 
мнения по промяна на наредбата смислово 
касаят приетия проект, както и поради факта, 
че жалбоподателите не твърдят ограничаване 
на правото им на участие в производството 
по приемане на акта, съдът намира, че няма 
основание да се приеме, че е допуснато съ-
ществено нарушение на производствените 
правила от страна на МЗХ.
По отношение на материалната законосъоб­
разност на оспорваните разпоредби съдът 
дължи отделни и конкретни мотиви за всеки 
от оспорваните текстове, както следва:
Разпоредбата на чл. 101, ал. 1, т. 2 от на-
редбата предвижда, че приютите за животни 
трябва да разполагат с помещение за извърш-
ване на общи манипулации и първа помощ 
на животните.
Възражението на жалбоподателите е обо-
сновано със съществуващо противоречие на 
чл. 101, ал. 1, т. 2 с нормата на чл. 25 ЗВМД, 
според която ветеринарните лекари могат да 
упражняват ветеринарномедицинска практика 
във ветеринарномедицинско заведение, ако са 
вписани в регистъра по чл. 32 и членуват в 
Българския ветеринарен съюз.
Преди промяната, станала по силата на § 19 
НИД на наредбата, текстът на разпоредбата е: 
„помещение за извършване на ветеринарно-
медицинска дейност (кастрации на животни, 
общи манипулации и първа помощ)“.
Съдът намира за неоснователни направе-
ните възражения. Съгласно чл. 101, ал. 3 от 
наредбата за осигуряване на здравните грижи 
за животните приютът трябва да има сключен 
договор за ветеринарномедицинско обслуж-
ване с регистрирано по реда на чл. 30 ЗВМД 
ветеринарномедицинско заведение (ВМЗ) или 
да разполага с такова в самия приют.
При наличието на чл. 101, ал. 3 от наредбата 
съдът намира, че няма основание да се приеме, 
че чл. 101, ал. 1, т. 2 от наредбата предполага 
нарочно правило, с което се дерогира изис-
кването на чл. 25, ал. 1 ЗВМД ветеринарните 
лекари да упражняват ветеринарномедицин-
ска практика във ветеринарномедицински 
заведения.
Изискването за наличие на помещение за 
общи манипулации и първа помощ на живот-
ните може да се определи като излишно с оглед 
нормативните изисквания за ВМЗ, съдържащи 
се в Наредба № 42 от 12.12.2008 г. за изисква-
нията към ветеринарните лечебни заведения и 
видът и обемът на ветеринарномедицинската 
дейност, която може да се извършва в тях (ДВ, 
бр. 1 от 2009 г.) и дейностите, които следва да 
бъдат обезпечени спрямо безстопанствените 
животни съгласно чл. 46 и 47 ЗЗЖ, но не и 
като изискване, противоречащо на нормативен 
акт от по-висок ранг.
С други думи, при условие че законът 
предполага неминуемо кастрация (чл. 47 
ЗЗЖ) като вид ветеринарномедицинска дей-
ност, а такава дейност може да бъде извър-
шена най-малко в амбулатория (кабинет) от 
ІІ категория (чл. 6, ал. 4 от Наредба № 42 от 
2008 г. във връзка с чл. 40, ал. 4 ЗЗЖ), чиито 
материални изисквания за дейността (чл. 4, 
ал. 1, т. 3 от Наредба № 42 от 2008 г.) надви-
шават значително условието за помещение за 
извършване на общи манипулации и първа 
помощ по чл. 101, ал. 1, т. 2 от наредбата, то 
не може да се приеме, че оспорваната раз-
поредба създава изискване, поставящо дори 
под съмнение необходимостта от хуманно 
отношение към животните в приютите при 
и по повод извършвани спрямо тях било то 
и общи манипулации.
Разпоредбата на чл. 101, ал. 2, т. 8 от на-
редбата предвижда, че приютите за животни 
трябва да разполагат с отделни помещения 
или заграждения с къщички за кучета съ-
гласно чл. 105а – 105б за настаняване на 
здрави животни според вида и изискванията 
за отглеждането им.
При съобразяване с условността на пре-
пращането и съдържанието на чл. 105а и 105б 
оспорваната разпоредба следва да се разглежда 
в смисъл, че с нея се въвежда като условие 
за регистрирането на приютите наличието на 
заграждения с къщички, които отговарят на 
изискванията на чл. 105а и 105б.
Съгласно чл. 105а, ал. 1 групи до 8 кастри-
рани и идентифицирани съгласно чл. 174, ал. 3 
ЗВД кучета с приблизително еднакви възраст 
и големина може да се настаняват в къщички, 
разположени в заградени дворчета, като за 
всяко животно се осигурява самостоятелна 
къщичка и площта на дворчетата трябва да е