Държавен вестник, бр. 97, 2025 г., стр. 118

СТР.  118	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  97
по конституционно дело № 11/2006 г., поста­
новено по искане за обявяване на противо­
конституционност на чл. 186, ал. 1 от АПК. 
В посоченото решение по к.д. № 11/2006 г. 
Конституционният съд е обосновал извод за 
конституционосъоб­разност на разпоредбата на 
чл. 186, ал. 1 от АПК, като е посочил, че във 
всички случаи, когато граждани и организации 
атакуват индивидуални, общи или нормативни 
административни актове, те трябва да докажат 
пред компетентния съд, че е налице засягане 
на техни права или законни интереси, като е 
посочил, че заинтересуваността следва да е 
правомерна, лична и обоснована.
В случая към жалбата, въз основа на 
която е образувано производството пред пър­
воинстанционния съд, са представени копия 
от студентските книжки на оспорващите 
(л. 15, 20, 25, 32 и 38), от които е видно, че 
на същите е положен печат „платено задочно 
обучение“. С оглед на това възражението за 
недопустимост на решението е неосновател­
но, тъй като жалбоподателите са представили 
доказателства за наличието на правен интерес 
от оспорване на т. 1 от чл. 1, ал. 1 на Поста­
новление № 90 от 26 май 2000 г. на Министер­
ския съвет в частта на думите „с изключение 
на студентите, приети по реда на чл. 9, ал. 3, 
т. 6, буква „б“ и чл. 21, ал. 2 и 3 от Закона за 
висшето образование“.
Касационната инстанция намира, че ос­
пореният съдебен акт в частта, с която се 
отменя разпоредбата на т. 1 от чл. 1, ал. 1 
на Постановление № 90 от 26 май 2000 г. на 
Министерския съвет, в частта на думите „с 
изключение на студентите, приети по реда на 
чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, ал. 2 и 3 от 
Закона за висшето образование“ е неправилно 
като постановено при съществено нарушение 
на съдопроизводствените правила.
Първостепенният съд е приел, че при из­
даването на Постановление № 27 на Минис­
терския съвет от 23 февруари 2018 г., с което 
обжалваният административен акт е изменен, 
от кръга студенти, получаващи стипендия, 
изрично са изключени студентите „приети по 
реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, 
ал. 2 и 3 от Закона за висшето образование“, е 
допуснато съществено нарушение на админи­
стративнопроизводствените правила по смисъла 
на чл. 146, т. 3 от АПК.
Основателен е доводът, изложен от каса­
ционния жалбоподател, че с Постановление 
№ 27 на Министерския съвет от 23 февруари 
2018 г. не е извършено посоченото изменение, 
с което от кръга студенти, получаващи стипен­
дия, изрично са изключени студентите „приети 
по реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, 
ал. 2 и 3 от Закона за висшето образование“.
Процесното изменение на разпоредбата с 
добавяне на израза „с изключение на студентите, 
приети по реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и 
чл. 21, ал. 2 и 3 от Закона за висшето образо­
вание“ от т. 1 от чл. 1, ал. 1 на Постановление 
№ 90 от 26 май 2000 г. на Министерския съвет 
е извършено с приети три изменения на текста, 
както следва:
С ПМС № 242 от 22 октомври 2002 г. са до­
пълнени думите „с изключение на студентите, 
приети по реда на чл. 21, ал. 2 от Закона за 
висшето образование“;
С ПМС № 177 от 7 август 2012 г. в т. 1 след 
думите „по реда на чл. 21, ал. 2“ е добавено 
„и 3“;
С ПМС № 186 от 22 юли 2016 г. в чл. 1, ал. 1, 
т. 1 след думите „по реда на“ е добавено „чл. 9, 
ал. 3, т. 6, буква „б“.
Тези изменения не са обсъдени от тричленния 
състав на ВАС, не са събрани и доказателства 
в тази насока, поради което и изводът за до­
пуснато съществено нарушение на администра­
тивнопроизводствените правила по смисъла на 
чл. 146, т. 3 от АПК е необоснован.
Не е обсъдена процедурата, с която е изменен 
обжалваният текст, а е обсъдена процедурата по 
приемане на ПМС № 27 от 23 февруари 2018 г., 
с което изменение обаче са добавени единствено 
думите „и граждани на държави – членки на 
Европейския съюз и на Европейското иконо­
мическо пространство“, които не са предмет 
на обжалване в настоящото производство.
Предвид изложеното са налице касационни 
основания за отмяна на решението в тази му 
част. Съдът е отменил нормативния акт поради 
нарушение на процедурата по неговото приема­
не и не е разгледал изложените други доводи за 
незаконосъобразност на оспорения подзаконов 
нормативен акт поради противоречие със за­
кона. С касационната жалба са представени и 
приети процесните ПМС, с които са изменени 
обжалваните разпоредби, които следва да бъдат 
обсъдени при новото разглеждане на делото 
в тази му част, като при необходимост следва 
да се изискат допълнителни доказателства 
във връзка с изпълнението на процедурата по 
приемане на посочените текстове.
В останалата част, с която се отменя разпо­
редбата от чл. 1, ал. 1 на Постановление № 90 
от 26 май 2000 г. на Министерския съвет, в 
частта на думите „в редовна форма на обуче­
ние“, настоящият състав намира, че решението 
е правилно.
На първо място законосъобразно първоин­
станционният съд е приел, че не е спазено 
изискването на чл. 15, ал. 1 от ЗНА, съгласно 
което нормативният акт трябва да съответства 
на Конституцията на Република България и 
на другите нормативни актове от по-висока 
степен. Правилно, след анализ на относимите 
разпоредби на ЗВО следва да се приеме, че 
законодателят използва единствено израза „сту­
денти“, без да прави разграничение дали тези 
студенти се обучават в редовна, или в задочна 
форма на обучение, определяйки правото им 
да получават стипендии.
В чл. 70, ал. 1, т. 12 от ЗВО е уредено, че 
студентите и докторантите имат право да полу­
чават стипендии. С нея е въведено общо право 
на всички с оглед на качеството им на студенти