Държавен вестник, бр. 83, 2021 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
 
70 
6.1 Всеки нормално използван работен обхват се проверява преди всеки анализ в 
съответствие със следната процедура: 
.1 калибрирането се проверява чрез използване на нулиращ газ и еталонен газ, чиято 
номинална стойност трябва да бъде повече от 80% от пълния капацитет на обхвата на 
измерване; и 
.2 ако за двете разгледани точки установената стойност не се различава с повече от ± 
4% от пълния капацитет от декларираната референтна стойност, параметрите за настройка 
могат да бъдат променени. Ако случаят не е такъв, трябва да се установи нова 
калибраовъчна крива, в съответствие с 5.5 по-горе. 
7 Тест за ефективност на преобразувателя на NОх 
Ефективността на преобразувателя, използван за превръщането на NO2 в NO, се 
проверява, както е дадено в 7.1 до 7.10 по-долу. 
7.1 Настройка на теста 
Използвайки тестовата настройка, схематично показана на фигура 1, и процедурата по-
долу, ефективността на преобразувателя се проверява с помощта на озонатор. 
 
 
Фигура 1 - Схематично представяне на NOх устройство за ефективност на 
преобразувателя 
1 Променлив ток  
2 Електромагнитен клапан 
3 Адаптер 
4 Озонатор 
5 Към анализатора 
 
7.2 Детекторите на CLD и HCLD се калибрират следвайки спецификациите на 
производителя в най-често използвания работен обхват с използване на нулиращ газ и 
калибриращ газ (чието съдържание на NO трябва да възлиза на около 80% от работния 
обхват и концентрацията на NO2 в газовата смес е по-ниска от 5% от концентрацията на 
NO). Анализаторът на NOх трябва да е в режим NO, така че калибриращия газ да не 
преминава през преобразувателя. Посочената концентрация се записва. 
 
71 
7.3 Изчисляване 
Ефективността на преобразувателя на NOx се изчислява, както следва: 
 
където: 
a - концентрация на NOx съгласно 7.6 по-долу  
b = концентрация на NOx съгласно 7.7 по-долу  
c = концентрация на NO съгласно 7.4 по-долу 
d = концентрация на NO съгласно 7.5 по-долу. 
 
7.4 Добавяне на кислород 
7.4.1 С помощта на Т-образно съединение се добавя непрекъснато кислород към потока 
на газовете, докато измерваната концентрация стане с около 20 % по-ниска от отчетената 
калибровъчнаа концентрация в раздел 1.7.2. по-горе. Анализаторът трябва да е в режим NO. 
7.4.2 Посочената концентрация (c) се записва. По време на процеса озонаторът трябва 
да бъде деактивиран. 
7.5 Активиране на озонатора 
След това озонаторът се активира, за да генерира достатъчно озон, за да намали 
концентрацията на NO до около 20% (минимум 10%) от калибровъчната концентрация, 
дадена в точка 7.2 по-горе. Посочената концентрация (d) се записва. Анализаторът трябва да 
е в режим NO. 
7.6 Режим NOx 
След това анализаторът на NO се превключва в режим NOx, така че газовата смес 
(състояща се от NO, NO2, O2 и N2) сега преминава през преобразувателя. Посочената 
концентрация (а) се записва. Анализаторът трябва да е в режим NOx. 
7.7 Деактивиране на озонатора 
След това озонаторът се деактивира. Сместа от газове, описана в 7.6 по-горе, преминава 
през преобразувателя в детектора. Посочената концентрация (b) се записва. Анализаторът 
трябва да е в режим NOx. 
7.8 Режим NO 
Превключва се в режим NO, озонаторът се деактивира, потокът на кислород или 
синтетичен въздух също трябва да бъде изключен. Отчитането на NOx на анализатора не 
трябва да се отклонява с повече от 5% от стойността, измерена съгласно 7.2 по-горе. 
Анализаторът трябва да е в режим NO. 
7.9 Периодичност на изпитването 
Ефективността на преобразувателя се изпитва преди всяко калибриране на анализатора 
на NOx. 
7.10 Изискване за ефективност  
Ефективността на преобразувателя не трябва да бъде по-малка от 90%. 
8 Настройка на HFID 
8.1 Оптимизиране на реакцията на детектора