Държавен вестник, бр. 55, 2016 г., стр. 15

БРОЙ  55	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
разходите за мерки/добавена стойност на про­
мишлените отрасли), които ще бъдат използвани 
в анализа по ал. 1, т. 3.
(5) При изпълнение на оценката по ал. 1, т. 3 
се идентифицират ситуации, в които разходите 
за мерките са непосилни за съответния ико­
номически сектор (например, ако стойността 
на мерките доведе до увеличение на цената на 
водата и като следствие средната сметка за вода 
надвишава процента от средните приходи на 
домакинствата, определен в Закона за регули­
ране на водоснабдителните и канализационните 
услуги). В този случай се разглеждат алтернативи 
за облекчаване на поносимостта. Оценката се 
извършва на базата на информация за:
1. финансовото положение на икономическите 
сектори (средните доходи за домакинствата, до­
бавена стойност за индустрията (или подотрасли 
на промишлеността), приходи за селскостопански 
дейности);
2. общата визия на финансовата схема във 
водния сектор и симулации на някои финансови 
алтернативи и механизми, които се проучват.
(6) Анализите и оценката по ал. 1 се изпъл­
няват съгласно методиката по приложение 1.
Чл. 14. (1) При обосноваване на изключения 
по чл. 156г и 156е ЗВ се извършва и оценка на 
други (алтернативни) средства за постигане на 
целите, като:
1. при изключение по чл. 156г ЗВ се оценяват 
алтернативи за посрещане на екологичните и 
социално-икономическите нужди, задоволявани 
от определени човешки дейности, които са зна­
чително по-добри от екологична гледна точка и 
не изискват прекомерни разходи;
2. при изключение по чл. 156е ЗВ се доказва, че 
полезните цели, обслужвани от тези модификации 
или промени в нивото на водното тяло, не могат 
по технически причини или поради прекомерни 
разходи да бъдат постигнати с други средства, 
които са значително по-добри за околната среда.
(2) Алтернативните средства (решения) мо­
гат да включват алтернативно местоположение, 
различен мащаб или проект за развитие или 
алтернативни процеси.
(3) Алтернативите се оценяват на ранен етап от 
проектирането и на подходящо географско ниво 
(трансгранично, национално, регионално), като 
се съпоставят с ясна перспектива за полезните 
цели, които ще бъдат постигнати с модифика­
цията или изменението на водното ниво.
(4) За конкретните проекти различните въз­
можни алтернативи се предлагат от възложителя 
на инвестиционното предложение (проекта) и се 
оценяват в рамките на процедурата по ОВОС 
и/или ОС.
Чл. 15. (1) При обосноваване на изключение 
по чл. 156в, 156г и 156д ЗВ за зона за защита на 
водите и съгласно чл. 156ж ЗВ се прилага поне 
такова ниво на защита, каквото е предвидено 
в съществуващото национално и европейско 
законодателство, като изключението: 
1. не може да бъде приложено, ако се нару­
шават цели и задължения, установени от други 
национални актове и актове на Европейския 
съюз в областта на околната среда;
2. може да бъде приложено само за зони за 
защита, за които в ПУРБ са определени кон­
кретни цели за постигане на добро състояние.
(2) При изпълнението на определени проекти, 
които ще доведат до влошаване на състоянието 
на водите и неизпълнение на целите за зони по 
„Натура 2000“ (например проект за защита от 
наводнения, с който се изменят физични харак­
теристики на водното тяло (хидроморфологично 
изменение), за да се удовлетворят и изискванията 
на Закона за водите и Закона за биологичното 
разнообразие (Рамкова директива за водите, 
Директива за местообитанията), трябва да се 
изпълнят едновременно условията:
1. по чл. 156е ЗВ, при които е допустимо 
влошаване на състоянието;
2. по чл. 33 от Закона за биологичното раз­
нообразие, при които се допускат изключения 
от целите за защитените зони от мрежата 
Натура 2000. 
Чл. 16. (1) Управлението на несигурността, 
определено съгласно принципите, посочени в 
т. 3.2.3 от Ръководство № 20 за прилагане на из­
ключенията за постигане на целите за опазване 
на околната среда от Общата стратегия за прила­
гане на Рамковата директива за водите, се взема 
предвид при определяне на подходящите мерки. 
Несигурността може да се намали в средносро­
чен и дългосрочен план, но винаги ще е налице.
(2) Мерките по ал. 1 могат да включват до­
пълнително проучване, мониторинг и оценка, 
за да се намали несигурността и обосноваване 
на поетапно въвеждане на мерки и изпълнение 
на целите. 
(3) Несигурността се оценява по отношение на:
1. дали и до каква степен е налице неблаго­
приятно въздействие върху водното тяло и какво 
и/или кой е причина за това въздействие;
2. въздействието на вече действащи или 
планирани политики и на различни тенденции 
и подобрения, включително иновации и техни­
чески промени;
3. ефективността на мерките, предприети сре­
щу неблагоприятно въздействие върху водното 
тяло, като се има предвид, че това може да се 
отрази и върху сигурността на ползите;
4. оценката на състоянието, като в редица 
случаи несигурността се решава с прилагане на 
принципа на РДВ „един не отговаря, всички не 
отговарят“, т.е. ако състоянието е по-ниско от 
добро по един показател, общото състояние се 
определя като по-ниско от добро;
5. разходите, свързани с мерките;
6. ползите, постигани чрез подобренията 
в състоянието на водните тела, по-специално 
изчисляването на непазарните ползи.
(4) За намаляване на несигурността или за 
справяне с нея в процеса на вземане на решения 
се изпълняват редица мерки, като:
1. обратими мерки – след прилагането на 
мерките, ако не е налице необходимият ефект, 
лесно може да се възстанови състоянието преди 
прилагането на мярката в случай, че се налага 
водните тела да отговарят на нови необходимос­
ти или цели;
2. мерки, които могат лесно да се адаптират;
3. мерки, които могат да бъдат изпълнявани 
итеративно, или 
4. мерки с нисък риск и разходи и висока 
възвръщаемост (тези мерки често се наричат 
мерки, печеливши при всички обстоятелства).