Държавен вестник, бр. 89, 2025 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  89
нива на компетентност с цел предоставяне на 
по-широк достъп до подходящи индивидуални 
и непрекъснати медицински и здравни грижи. 
5.12. Лицата по т. 5.1 взаимодействат и с 
регионалните здравни инспекции, други ле­
чебни заведения, в т.ч. центрове за спешна 
медицинска помощ, структури за социални 
услуги, структури на Министерството на вът­
решните работи, центрове за майчино и детско 
здраве, Агенцията за закрила на детето и др.
6. Управлението на здравните грижи в 
извънболничната медицинска помощ включ­
ва планиране, организация и координация 
за извършване на назначените на пациента 
диагностични изследвания и медикаментозно 
лечение, на здравни грижи и наблюдение на 
пациенти с поставена диагноза и назначено 
лечение в дома.
Г л а в а  т р е т а
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОСЪЩЕСТВЯВАНЕ НА 
ДЕЙНОСТТА ПО ЗДРАВНИ ГРИЖИ
В рамките на професионалната си дейност 
медицинските специалисти по здравни грижи 
извършват: предоставяне и събиране на здравна 
информация; промоция на здравето, превенция 
и профилактика на болестите; медицински и 
здравни грижи и дейности; ресоциализация, 
реадаптация и ранна рехабилитация. 
Всички специалисти по здравни грижи 
прилагат систематичен метод за предоставяне 
на качествени грижи на пациентите; дина­
мичен и непрекъснат цикъл, гарантиращ на 
пациента индивидуализирана и целенасочена 
грижа, която отговаря на специфичните му 
нужди, както следва:
1. Оценка – цялостен подход към съби­
рането на информация за пациента, включ­
ваща всички аспекти на неговото здраве и 
благополучие;
2. Диагностика – анализиране и интерпре­
тиране на събраната информация за пациента 
и определяне на степента на зависимост от 
грижи, както следва:
І степен – пациентът е независим, с неза­
сегнати жизнени функции, ориентира се във 
времето и пространството. В състояние е без 
помощ да се облича и съблича, да поддържа 
личната си хигиена, да се храни, да приема 
достатъчно количество течности, да посещава 
тоалетна самостоятелно, тазовите резервоари 
функционират физиологично без отклонения, 
да се движи сам, да поддържа правилна 
стойка, да провежда спокоен сън и почивка, 
няма физически и/или психологически риск, 
да поддържа комфорта си сам, да общува, да 
поддържа и повишава знания и умения за 
поддържане на здравословното си състояние.
ІІ степен – пациентът е ограничен поради 
предписание да не става от леглото или поради 
леко увреждане. Жизнените му функции не 
са засегнати, но са застрашени. Обикновено 
се ориентира за времето и пространството. 
В състояние е сам или с помощ да се облича 
и съблича, да поддържа лична хигиена, да се 
храни и да приема течности. Придвижва се 
с придружител, с подкрепа ползва тоалетна, 
съществува вероятност за физически и/или 
психологически риск, общува, поддържа и 
повишава знания и умения за запазване и въз­
становяване на здравословното си състояние.
ІІІ степен – пациентът е зависим, с на­
малена и ограничена автономност, поради 
предписание да не става от леглото или с 
тежко увреждане. Може да има нарушение 
в ориентацията, нуждае се от непрекъсната 
помощ и подкрепа при обличане и съблича­
не, при извършване на тоалет, при хранене 
и приемане на течности. Изследванията, ма­
нипулациите и грижите се извършват само в 
лежащо положение. Съществува опасност за 
физически и/или психологически риск, трудно 
общува, има затруднения при поддържане и 
повишаване на знания и умения за подобря­
ване на здравословното си състояние.
ІV степен – пациентът е напълно зависим, 
нетранспортабилен, с нарушено съзнание и се 
нуждае от непрекъснати грижи за поддържане 
и възстановяване. 
3. Разработване на индивидуален план за 
здравни грижи: 
3.1. оценка и подпомагане на всички сис­
теми в зависимост от нуждите на пациента 
и спецификата на състоянието – дихател­
на, сърдечно-съдова, отделителна, нервна, 
храносмилателна и всички способности за 
поддържане на стойката и движение, под­
държане на комфортна телесна температура, 
поддържане на хигиена и защита на кожата, 
осигуряване на безопасна среда, осигуряване 
на достатъчно сън и почивка, поддържане на 
комуникация, вероизповедание, стимулиране 
на когнитивната дейност, участие в работа и 
развлекателни дейности; 
3.2. изпълнение на плана за здравни гри­
жи, като прилага различни интервенции и 
процедури, поддържа открита и подкрепяща 
комуникация с пациента, за да се насърчи 
доверието и сътрудничеството и работи в 
координация с други здравни специалисти за 
осигуряване на цялостна грижа;
3.3. оценка на резултатите и степента на 
постигането на поставените цели и нужда от 
промяна в плана за здравни грижи;
3.4. самооценка на извършената дейност, 
свързана с предоставяне на здравните грижи;