Държавен вестник, бр. 35, 2024 г., стр. 5

БРОЙ  35	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
На 30.11.2022 г. вносителят прави допълне-
ние към искането, като посочва, че оспорената 
разпоредба представлява „дискриминационен 
подход и неравно третиране“ от законодателя 
и на студентите в държавни университети, обу-
чаващи се в платена форма на обучение, тъй 
като не се вземат предвид еднакво способно-
стите и необходимостта от равно стимулиране 
на всички способни студенти, независимо от 
вида на висшето учебно заведение и формата 
на обучение в него.
От поканените на основание чл. 20а от 
Правилника за организацията на дейността 
на Конституционния съд заинтересувани ин-
ституции, организации и изтъкнати специа-
листи са постъпили становища от министъра 
на образованието, министъра на финансите, 
Върховния административен съд, Висшия 
адвокатски съвет, Съюза на учените в Бълга-
рия, Комисията за защита от дискриминация, 
Съвета на ректорите на висшите училища в 
Република България, Института за държавата и 
правото при Българската академия на науките, 
Българския студентски съюз и Национално-
то представителство на студентските съвети 
в Република България и правно мнение от 
проф. д.ю.н. Васил Мръчков.
Постъпилите становища и правни мнения 
могат да бъдат обособени в три групи. 
Според министъра на образованието, ми-
нистъра на финансите, Върховния админи-
стративен съд, Съюза на учените в България, 
Комисията за защита от дискриминация и 
Съвета на ректорите на висшите училища в 
Република България искането е неоснователно 
и следва да бъде отхвърлено. Министърът на 
образованието подчертава, че конкретните 
измерения на правната уредба на висшето 
образование са въпрос на законодателна це-
лесъобразност, а предоставянето на стипендии 
е подчинено на икономическа и социална 
целесъобразност, като е въпрос на преценка 
на законодателя как и с какви средства ще 
бъдат подкрепени студентите, вкл. предвид 
ограничения публичен ресурс. В становището 
на министъра на финансите се подчертава, 
че Конституцията не предвижда механизмите 
за финансиране на образователната система, 
които са въпрос на законодателна целесъоб­
разност, и че разпоредбата на чл. 8, т. 3 ЗВО 
в частта „държавните“ урежда конкретен 
механизъм, основан на фискална целесъоб­
разност. Върховният административен съд 
приема, че е налице неравно третиране, но 
студентите в двата вида висши училища не са 
„в идентични или поне сравними ситуации“, 
и посочва, че държавата носи отговорност за 
финансирането на държавните висши училища, 
а при частните тази отговорност се носи от 
техните учредители. Комисията за защита от 
дискриминация посочва, че чрез създаването 
и развитието на мрежа от държавни висши 
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 5  
от 9 април 2024 г.
по конституционно дело № 20 от 2022 г.
Конституционният съд в състав: предсе-
дател: Павлина Панова, членове: Мариана 
Карагьозова-Финкова, Константин Пенчев, 
Таня Райковска, Надежда Джелепова, Атанас 
Семов, Красимир Влахов, Янаки Стоилов, 
Соня Янкулова, Десислава Атанасова, при 
участието на секретар-протоколиста Гергана 
Иванова, разгледа в закрито заседание на 
9.04.2024 г. конституционно дело № 20 от 
2022 г., докладвано от съдия Атанас Семов.
Конституционното производство е по 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията и е във 
фазата на произнасяне по същество.
Делото е образувано на 24.11.2022 г. по 
искане на омбудсмана на Република България 
за установяване на противоконституционност 
в частта „държавните“ на разпоредбата на 
чл. 8, т. 3 от Закона за висшето образование 
(обн., ДВ, бр. 112 от 27.12.1995 г.; посл. изм., 
бр. 27 от 29.03.2024 г.; ЗВО).
Искането е допуснато за разглеждане по 
същество с определение на Конституционния 
съд от 10.01.2023 г.
Оспорената разпоредба предвижда, че „дър-
жавата създава условия за свободно развитие 
на висшето образование, както и условия за 
достъп до висше образование“ (чл. 8), като 
освен другото, „субсидира обучението на сту-
дентите в държавните висши училища; при 
определени условия им осигурява стипендия, 
общежития и столове“ (т. 3). Оспорена е частта 
„държавните“, която според вносителя не поз-
волява на държавата да подкрепя обучението 
на студентите в частните висши училища, 
като им осигурява стипендии.
Вносителят твърди, че разпоредбата нару-
шава „конституционното изискване държава-
та да насърчава образованието“ и „правата, 
закрепени в чл. 53, ал. 6 като проявления на 
правото на образование по чл. 53, ал. 1 от 
Конституцията“. Той подчертава, че Основният 
закон закрепва задължение за подпомагане на 
способни ученици и студенти, без да предвижда 
разграничението им въз основа на вида висше 
училище – държавно или частно, и поддържа, 
че оспорената разпоредба засяга равенството 
на гражданите пред закона, прогласено от чл. 6 
от Конституцията. Посочва и релевантна меж-
дународноправна уредба на правото на обра-
зование. Заключава, че разпоредбата на чл. 8, 
т. 3 ЗВО в частта „държавните“ противоречи 
както на чл. 53, ал. 1 и 6, така и на чл. 6 от 
Основния закон. На това основание иска от 
Конституционния съд да обяви разпоредбата 
на чл. 8, т. 3 ЗВО в частта „държавните“ за 
противоконституционна.