Държавен вестник, бр. 65, 2008 г., стр. 11

Б Р О Й  65
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
няма абсолютен характер и може да се ограни-
чи по законодателен ред, когато с това се цели
предотвратяването на злоупотреба с монопо-
лизма и  нелоялната конкуренция и в защита на
потребителя (вж. Решение № 6 от 25 февруари
1997 г. по к.д. № 32 от 1996 г.).
Според чл. 219, ал. 1 ЗЛПХМ аптеката е
здравно заведение, в което се извършват изчер-
пателно изброени дейности: “съхраняване, при-
готвяне, опаковане, контролиране, даване на
консултации, отпускане по лекарско и без ле-
карско предписание на разрешени за употреба
в Република България лекарствени продукти,
на медицински изделия, както и добавки към
храненето, козметични и санитарно-хигиенни
средства по списък, определен от министъра на
здравеопазването.” На основание чл. 52, ал. 5
от Конституцията държавата има признато
право да контролира нейната дейност, като
понятието “контрол” в българския език има ши-
роко съдържание: преглеждане, проверяване,
наблюдаване, създаване на определени изиск-
вания, инспекция, преценка как се осъществя-
ва определена дейност.
Опазването на общественото здраве, разби-
рано като социална функция, се защитава чрез
въведената в чл. 222, ал.1 ЗЛПХМ гаранция, че
стопанската дейност—продажба на дребно на
лекарствени продукти, ще се изпълнява от ква-
лифицирани магистър-фармацевти. Наред с това
ЗЛПХМ възлага на Изпълнителната агенция
по лекарствата да упражнява цялостен контрол
и върху дейността на аптеките (чл. 268, ал. 1,
т. 2  ЗЛПХМ), както и на регионалните инспек-
ции за контрол и опазване на общественото
здраве да упражняват контрол и върху дейност-
та на аптеките (чл. 268, ал. 2 ЗЛПХМ).
Анализът на съдържанието на чл. 222, ал. 2
ЗЛПХМ обаче показва, че държавата, когато
лимитира правно-организационните форми,
чрез които може да се извършва търговията на
дребно с лекарства, по същество надхвърля сво-
ите контролни правомощия, които има по чл. 52,
ал. 5 от Конституцията. Контролът, който дър-
жавата има правото да извършва върху дейност-
та на аптеките съгласно чл. 52, ал. 5 от Консти-
туцията, не може да представлява основание и
оправдание да се  въведе забрана, както е нап-
равено в чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ, на всички други
търговски дружества, освен на еднолично дру-
жество с ограничена отговорност, както и на
едноличен търговец да извършват търговия на
дребно с лекарствени продукти, като откриват
аптека. Това противоречи на съдържанието на
чл. 52, ал. 5 от Конституцията. На основа на
изложеното Конституционният съд приема, че
чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ противоречи на чл. 52, ал. 5
от Конституцията.
Според омбудсмана ограничаването на кръ-
га на правните субекти, легитимирани да бъдат
носители на правото на собственост върху ап-
тека  чрез въвеждането на изискването за обра-
зователен ценз, противоречи на чл. 6, ал. 2 от
Конституцията, който не допуска никакви ог-
раничения на правата  на гражданите или при-
вилегии “основани на ...…образование ...”.
Според Конституционния съд в случая  е
налице  неточно тълкуване на чл. 222, ал. 1
ЗЛПХМ. С атакувания текст се урежда откри-
ването на аптека, а не създаване на собственост
върху аптека. Етимологически използваният от
законодателя глагол “откривам” означава от-
варям за първи път, основавам, учредявам (вж.
Български тълковен речник, трето изд., С., 1973,
с. 609). Атакуваният законов текст урежда уп-
ражняването на дейност по осъществяване на
продажба на дребно на лекарствени продукти в
хуманната медицина, а не правото на собстве-
ност върху аптека.
  Равенството на гражданите пред закона е
фундаментален конституционен принцип. По
тази причина чл. 6, ал. 2 от Конституцията съ-
държа изчерпателно изброени социални крите-
рии, които да изключват въвеждането на нера-
венство в правната система.
В настоящия случай с чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ
законодателят е въвел изискването за ценз като
условие, за да може едно лице да придобие пра-
вото да се занимава с извършването на конк-
ретна търговска дейност—продажбата на ле-
карства на дребно да се осъществява само от
магистър-фармацевтите, защото за извършва-
нето на определената дейност е необходимо
притежаването на специално образование и
професионален опит. Атакуваният текст пред-
писва образователен ценз само за лицата, кои-
то извършват продажба на дребно на лекарст-
вени продукти, като откриват аптека, а не кръ-
га на правни субекти, “легитимирани да бъдат
носители на правото на собственост върху ап-
тека”, както твърди омбудсманът.
При това положение въведеното изисква-
не за образователен ценз за упражняването
на определена дейност не нарушава консти-
туционния принцип за равенство пред закона.
То е направено от законодателя, за да се га-
рантира определена конституционна ценност
или принцип—в случая закрила на здравето
на гражданите (чл. 52, ал. 3 от Конституция-
та). Както вече Конституционният съд се е
произнесъл с Решение № 18 от 14 ноември
1997 г. по к.д. № 12 от 1997 г., “абсурдно е да
се допусне, че чл. 6 от Конституцията забра-
нява на държавата да изисква определена
квалификация, обективирана чрез медицинс-
ко, съответно юридическо, образование за
упражняването на дейност като лекар или
съдия”. С въвеждането на образователен ценз
за лицата, които извършват продажба на дреб-
но на лекарствени продукти по чл. 222, ал. 1
ЗЛПХМ, не се нарушават правата на другите,
които нямат такова специално образование и
професионален опит ( вж. Решение № 17 от 18
юни 1998 г. по к.д. № 15 от 1998 г.).