Държавен вестник, бр. 66, 2019 г., стр. 59

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  59  
експлоатация в обхвата на пътя; временно 
ползване на части от пътното платно и земи 
в обхвата на пътя от други лица.
Разпоредбата на чл. 22, ал. 2 от тарифата 
предвижда, че годишните такси по ал. 1 се 
сумират при съчетаване експлоатацията на 
бензиностанция или газостанция и извърш-
ването на други видове услуги, чиято класи-
фикация е посочена в чл. 20, ал. 2. 
Разпоредбата на чл. 22, ал. 3 от тарифата 
предвижда, че таксите за специално ползване 
на пътя чрез експлоатация на търговски край-
пътен обект и пътни връзки към него се дължат 
от всяко лице по чл. 5, ал. 1 от Наредбата за 
специално ползване на пътищата, приета с 
Постановление № 179 на Министерския съвет 
от 2001 г. (ДВ, бр. 62 от 2001 г.), независимо 
от това колко обекта са обслужвани от обща 
пътна връзка със или без разделителен остров.
Разпоредбата на чл. 22, ал. 4 от тарифата 
определя годишните такси, които се дължат 
за специално ползване на пътя чрез експлоа-
тация на рекламно съоръжение в обхвата на 
пътя и обслужващите зони.
Съгласно чл. 186, ал. 1 АПК право да 
оспорват подзаконов нормативен акт имат 
гражданите, организациите и органите, чии­
то права, свободи или законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
него или за които той поражда задължения. 
При наличието на правен интерес жалбопо-
дателят е активно легитимиран да предизвика 
произнасянето на съда. 
Жалбоподателят „Шопов транс“ – ЕООД, 
е обосновал правния си интерес от оспорване 
на посочените подзаконови разпоредби с това, 
че те пораждат за него задължения за запла-
щането на необосновани и незаконни такси 
и ограничават инвестиционните му интереси 
за разширяване на търговската му дейност, 
включително възможността за експлоатация на 
рекламни съоръжения в собствените му обек-
ти, попадащи в обслужващи зони. В подкрепа 
на доводите си жалбоподателят е представил 
Разрешение № 02 от 8.07.2011 г. за специално 
ползване на пътищата чрез експлоатация на 
търговски крайпътни обекти и пътни връзки 
към тях, издадено от Областно пътно упра-
вление – Габрово. С издаденото разрешение 
се позволява на „Шопов транс“ – ЕООД, със 
седалище и адрес на управление Севлиево, 
да експлоатира обект „Бензиностанция, газо­
станция, автомивка и търговия“ в обслужва-
щата зона на път II-44 – Обходен път Севли-
ево – Велико Търново – Севлиево – Габрово, 
километър 28 +750 – дясно. В разрешителното 
се посочва, че титулярят дължи такса по 
Тарифата за таксите, които се събират от 
Агенция „Пътна инфраструктура“ по чл. 22, 
ал. 1, т. 2 и 12 за специалното ползване на 
път. Представени са и съдебни решения 
(Решение № 256 от 30.10.2015 г. по гр. дело 
№ 1764/2014 г. на Районния съд – Габрово, 
и Решение № 76 от 14.04.2016 г. по гр. дело 
№ 45/2015 г. на Окръжния съд – Габрово), 
от които се установява, че предявените от 
„Шопов транс“ – ЕООД, срещу Агенция 
„Пътна инфраструктура“ искове по чл. 55, 
ал. 1 ЗЗД: за заплащане на сумата 10 584 лв., 
представляваща недължимо платени такси по 
издадено Разрешение № 02 от 8.07.2011 г. за 
специално ползване на пътищата за периода 
4.07.2011 г. – 7.04.2014 г.; за заплащане на су-
мата 6063 лв. по издадено Разрешение № 1 от 
30.11.2004 г. за специално ползване на пътища 
за периода 6.10.2009 г. – 4.07.2011 г., са били 
отхвърлени. Исковите претенции се основават 
на твърдения, че ищецът недължимо е платил 
такси за специално ползване, тъй като екс-
плоатираният от него обект „Бензиностанция, 
газостанция, автомивка и търговия“, изграден 
в поземлен имот № 14218.711.4 по кадастралния 
план на Габрово, се намирал не на републи-
кански път, а в чертите на гр. Габрово.
За установяване на правния си интерес от 
оспорване на разпоредбата на чл. 22, ал. 4 
от Тарифата за таксите, които се събират от 
Агенция „Пътна инфраструктура“, жалбо-
подателят е представил Разрешение № 2 от 
1.07.2014 г. за специално ползване на пътищата 
чрез експлоатация на рекламно съоръжение. 
Според условията на разрешението таксата 
за специално ползване чрез експлоатация на 
рекламно съоръжение е дължима от 1.07.2014 г. 
Разрешението е валидно до 26.06.2017 г. съ-
гласно разпоредбата на § 5 от преходните 
и заключителните разпоредби на Закона за 
пътищата (ДВ, бр. 47 от 2012 г.), според ко-
ято издадените до влизането в сила на този 
закон безсрочни разрешения за експлоатация 
на рекламни съоръжения остават валидни за 
срок до 5 години от датата на влизане в сила 
на този закон.
Подробният анализ на доводите на жалбо-
подателя относно правния му интерес, както 
и анализът на представените от него доказа-
телства, водят до заключение, че жалбата на 
„Шопов транс“ – ЕООД, е допустима в частта, 
в която се оспорват таксите, определени в 
чл. 22, ал. 1, т. 2 и 12 от тарифата, и то само 
относно таксите, дължими за път II клас, тъй 
като експлоатираният от дружеството обект 
„Бензиностанция, газостанция, автомивка и 
търговия“ се намира на път II клас, видно от 
Списъка на републиканските пътища, при-
ложение № 1, утвърден с Решение № 945 от 
1 декември 2004 г. на Министерския съвет на 
Република България. Съдът дължи проверка 
на законосъобразността на подзаконовия акт в 
тази част, доколкото дружеството има задъл-
жение за заплащането на таксите по чл. 22, 
ал. 1, т. 2 и 12 от тарифата – път II клас, по 
силата на издаденото разрешително № 2 от 8 
юли 2011 г. за специално ползване на пътищата