Държавен вестник, бр. 32, 2004 г., стр. 83

Б Р О Й  32
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  83
срещу нормативен акт. В този смисъл е и раз-
поредбата на чл. 120, ал. 2 от Конституцията
на Република България, с която е възприета
т. нар. обща клауза за обжалване на всички ад-
министративни актове, като в това общо поня-
тие се включват нормативни, общи и индиви-
дуални актове, като изключение от това об-
жалване са изрично посочените в закон. Съоб-
разно правните норми на чл. 125, ал. 2 от Кон-
ституцията на Република България и чл. 5, т. 1
от Закона за Върховния административен съд
по спорове за законност на актовете на Ми-
нистерския съвет компетентен е Върховният
административен съд. Тези жалби не са огра-
ничени със срок съгласно чл. 13, ал. 1 ЗВАС.
Предвид изложените съображения жалбата се
явява процесуално допустима и следва да се
разгледа от настоящия петчленен състав на
Върховния административен съд.
Неоснователно е възражението на Минис-
терския съвет и на Министерството на труда
и социалната политика за прекратяване про-
изводството по делото поради недопустимост
на жалбата, тъй като за жалбоподателя лип-
сва правен интерес от обжалването на наред-
бата поради това, че тя е със срочно действие
само за 2003 г. и към настоящия момент е
изгубила своето действие. Жалбоподателят
иска от съда да се прогласи нищожността на
част от разпоредбите на посочената наредба,
в които се регламентира образуване на сред-
ствата за работна заплата в тези търговски
дружества, в които над 50 на сто от капитала
е общински. Нищожността никога не може да
се санира и затова не поражда правни после-
дици за разлика от унищожаемия акт. Затова
е без значение обстоятелството, че наредбата
е действала в ограничено време само за 2003 г.
и е налице правен интерес от страна на жал-
боподателя да я атакува.
Предвид изложеното съдът счита, че жалба-
та е процесуално допустима и следва да бъде
разгледана по същество.
По основателността на жалбата.
С § 13, ал. 1 от преходните и заключител-
ните разпоредби на Закона за приватизация-
та и следприватизационния контрол (ПЗР на
ЗПСПК) са делегирани права на Министерс-
кия съвет да приема подзаконови норматив-
ни актове по прилагането на този закон. В
ал. 4 на същия § 13 е предвидено, че условия-
та за определяне на средствата за образуване
на работна заплата в търговските дружества
с над 50 на сто държавно участие в капитала
се определят от Министерския съвет. Харак-
терното за подзаконовите нормативни акто-
ве е, че те винаги се издават по силата на из-
рична законова делегация. Принципът, който
е заложен в разпоредбата на чл. 3, ал. 1 от
Закона за нормативните актове (ЗНА), е, че
материята, до която се отнася законът, тряб-
ва да уреди всички основни обществени отно-
шения, които се поддават на трайна уредба. В
ал. 2 на същата правна норма е предвидено,
че за уреждане на други отношения, касаещи
същата материя, законът може да предвиди
издаването на подзаконов нормативен акт.
Следователно без изрична законова делега-
ция не може да се издават подзаконови нор-
мативни актове, които да уреждат други от-
ношения, които са свързани с материята на
съответния закон. Изрично в правната норма
на чл. 7, ал. 2 ЗНА е указано, че наредба се
издава за прилагане на отделни разпоредби
или други подразделения на нормативен акт
от по-висока степен. Касае се до материална
компетентност на органа, който издава под-
законовия нормативен акт, и липсата є неми-
нуемо ще доведе до нищожност на обжалва-
ния акт или на части от него. В процесния
случай в Закона за приватизация и следпри-
ватизационен контрол изрично законодателят
е делегирал правомощие на Министерския
съвет да уреди обществените отношения за
определяне реда и условията за образуване на
работна заплата в търговски дружества, в
които над 50 на сто от капитала е с държавно
участие. Няма такава делегация по отноше-
ние определяне на средствата за работна зап-
лата в търговските дружества с над 50 на сто
общинско участие в капитала. Следователно
липсва материална компетентност на Минис-
терския съвет да издава наредба, която да
регулира посочените обществени отношения
в сферата на работната заплата на тези дру-
жества, в които има над 50 на сто общинско
участие в капитала му. Касае се до обществе-
ни отношения, които са свързани с местното
самоуправление и по силата на чл. 1 ЗМСМА,
тъй като в посочените търговски дружества
над 50 на сто от капитала е формиран с об-
щинско участие. Компетентността на мест-
ното самоуправление се изразява в правото
на гражданите и избраните от тях органи да
решават всички въпроси от местно значение,
включително и тези, които касаят общинско
имущество и общинските предприятия—
чл. 17, ал. 1, т. 1 ЗМСМА. Съгласно чл. 21,
ал. 1, т. 9 ЗМСМА общинският съвет като
орган на местно самоуправление взима и съ-
ответните решения, които се отнасят до тър-
говските дружества с общинско участие в ка-
питала. В процесния случай Министерският
съвет е уредил обществени отношения, за
които няма материална компетентност, кое-
то означава, че въпросите по формиране на
работната заплата в търговски дружества с
общинско участие в капитала над 50 на сто
следва да се определят от органите на местно-
то самоуправление.