Държавен вестник, бр. 35, 2007 г., стр. 9

Б Р О Й  35
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
проведено второто гласуване на проекта на За-
кон за държавния бюджет на Република Бълга-
рия за 2007 г. На заседанието са обсъдени, гласу-
вани и приети предложенията на постоянната
Комисия по бюджет и финанси за допълване на
законопроекта. При това по отношение на ос-
порваните § 100—104 изцяло е спазена поредност-
та, предвидена в чл. 56, ал. 1 ПОДНС. В този
смисъл съгласно стенограмата първо са подло-
жени на гласуване предложенията за отпадане
на оспорваните параграфи, които не са приети,
а след това са подложени на гласуване самите
разпоредби, които са  приети с необходимото
мнозинство. Предложените от Комисията по
бюджет и финанси разпоредби са обсъждани от
народните представители и са правени предло-
жения за промени в тях. След това всички пред-
ложения са подложени на гласуване. Така нап-
ример от стенограмата е видно, че предложени-
ето на народния представител Мартин Димит-
ров за изменение на § 100 е подложено на гласу-
ване и е прието, докато предложенията на Иван
Костов за отпадането на § 101 и на Яни Янев за
допълнение на т. 24 от същия параграф не са
приети. В тази връзка не може да се възприеме
твърдението на вносителите на искането, че
народните представители не са имали възмож-
ност да предложат изменения в оспорените раз-
поредби. Атакуваните разпоредби не противо-
речат на целите и обхвата на приетия на първо
гласуване законопроект. Те го допълват в свет-
лината на общия дух и общите принципи, залег-
нали в него. Предложените от постоянната ко-
мисия допълнения целят да се осъществят пос-
тъпленията в бюджета до размерите на заложе-
ните приходи и изобщо да гарантират неговото
изпълнение. Те са насочени към ограничаване
на възможностите за отклоняване на средства
от бюджета, към намаляване на корупционните
практики, към ограничаване прането на пари и
повишаване на разкриваемостта на правонару-
шенията във финансовата система на страната.
С оглед на изложеното твърдението на вно-
сителите на искането, че посочените парагра-
фи са приети само на второ четене, е несъстоя-
телно. Целият закон, част от който са и оспор-
ваните разпоредби, е приет на две гласувания,
извършени на отделни заседания, като са спа-
зени изискванията на чл. 88, ал. 1 от Конститу-
цията на Република България.
В. В искането се твърди, че атакуваните
§ 100—104 от преходните и заключителните
разпоредби на Закона за държавния бюджет
на Република България за 2007 г. противоре-
чат и на чл. 4, ал. 1 от Конституцията, съглас-
но който Република България е правова дър-
жава, която се управлява според Конституци-
ята и законите на страната. Логическият и прав-
ният извод от анализа на тази разпоредба е, че
конституционните и законовите норми са за-
дължителни за всички граждани и държавни
органи, включително и за народните предста-
вители, които са избрани от народа, осъщест-
вяват политическо представителство и прие-
мат законите на страната. Както е видно от
изложените по-горе съображения, оспорвани-
те разпоредби са приети от Народното събра-
ние, като са спазени изискванията на чл. 87,
ал. 1 и 2 и чл. 88, ал. 1 от основния закон. Ето
защо твърдението, че са нарушени конститу-
ционни разпоредби, което е довело до проти-
воречие с фундаменталната норма на чл. 4, ал. 1
от Конституцията, не може да бъде възприето.
Г. На следващо място в становището на
молителите е застъпено виждане, че гласува-
нето на §100—104 от преходните и заключи-
телните разпоредби на Закона за държавния
бюджет на Република България за 2007 г. е в
противоречие с разпоредбите на чл. 10 и 11 от
Закона за нормативните актове (ЗНА). Кон-
ституционният съд извършва преценка за кон-
ституционосъобразността на законови разпо-
редби единствено с оглед на това, дали са на-
рушени конституционни норми. Той не може
да преценява съответствието на един закон с
останалите закони, тъй като би излязъл от ком-
петентността си по чл. 149, ал. 1 от Конститу-
цията на Република България.
Целта на Закона за нормативните актове е
създаването на правила за съставянето на нор-
мативните актове. Независимо от това посо-
чените текстове на чл. 10 и 11 ЗНА са законо-
ви, а не конституционни, поради което евенту-
алното им неспазване не може да бъде прирав-
нено с нарушение на Конституцията. Поради
това посочените в искането доводи за наруше-
ния на ЗНА са без значение за решаване на
настоящото конституционно дело. В тази връз-
ка е и практиката на Конституционния съд,
възприета в редица негови решения (Решение
№ 28 от 1998 г. по к.д. № 26 от 1998 г., Решение
№ 1 от 1999 г. по к.д. № 34 от 1998 г. и Решение
№ 4 от 2002 г. по к.д. № 14 от 2002 г.).
Въпреки това не може да се отмине твърдени-
ето, че е налице вътрешно противоречие  в зако-
нодателството, стигащо до претенция за наруша-
ване на принципа за правовата държава. Следва
да се отбележи, че самото искане в тази му част
е противоречиво и необосновано. Вносителите не
посочват къде точно е твърдяното противоречие—
на кои разпоредби на чл. 10 и 11 ЗНА противоре-
чат оспорените § 100—104. Освен това не става
ясно как, основавайки се на тези разпоредби, с
които са въведени правила за съставяне на нор-
мативните актове, вносителите са стигнали до
извода, че със Закона за държавния бюджет за
2007 г. не могат да се правят изменения и допъл-
нения в специалните материални закони, след като
от визираните чл. 10 и 11 ЗНА произтича напъл-
но противоположен извод. Същите текстове от
ЗНА имат нормативно развитие и детайлизира-
не в Указ № 883 за прилагане на ЗНА, който
образува органично цяло със сочения закон. Този
указ предвижда, че когато с нов се замества дейст-
ващ нормативен акт, правилата за отменяне, из-
меняне и допълване на други нормативни актове
се включват в заключителните разпоредби (чл. 35,
ал. 2 от Указ № 883 за прилагане на ЗНА). В слу-