Държавен вестник, бр. 30, 2012 г., стр. 9

БРОЙ  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
е спазено, а данъкът се формира по еднакъв 
начин за всички правни субекти, занимаващи 
се с такава дейност.
Без да се отричат правнотехническите не­
съвършенства на текста на ал. 4 и правната 
уредба на туристическия данък въобще, не 
може за противоконституционно да се приеме 
законодателното разрешение за определяне 
на данъка. 
Въведеният годишен минимум 30 % от 
пълния капацитет на средството за подслон 
или мястото за настаняване съобразява ико­
номическите и социалните условия, при ко­
ито се осъществява туристическата дейност. 
Установеният данък и начинът на формиране 
отговарят и на социално регулативната и 
фис­кална функция на този вид данък, като са 
съобразени възможностите за осъществяване 
на нощувки със създадената леглова база. 
Всички данъкоплатци са поставени при равни 
правни условия, защото установеният процент 
е еднакъв за всички тях и внасянето на раз­
ликата над 30 % е само за случаите, когато 
броят на предоставените нощувки надвиша­
ва този процент. Още повече, че се постига 
оправдан по социалното си предназначение 
резултат. Доводите за несправедливост, щом 
няма нарушение на чл. 19 от Конституцията 
при определяне на размера на туристическия 
данък, не са основание за противоконститу­
ционност.
Конституционни съдии: 
Цанка Цанкова
Стефка Стоева
СТАНОВИЩЕ
по конституционно дело № 13 от 2011 г.
на конституционния съдия Румен Ненков
Намирам, че разпоредбите на чл. 61с, 
ал. 4 и 5 от Закона за местните данъци и 
такси (ЗМДТ) са противоконституционни не 
само защото противоречат на чл. 60, ал. 1 от 
Основния закон, но и защото са несъвмес­
тими със „справедливостта“ като ценност по 
смисъла на преамбюла на Конституцията, а 
също и с принципите на свободната стопан­
ска инициатива във връзка с изискването за 
законово обезпечаване на еднакви правни 
условия за стопанска дейност, насочени към 
предотвратяване на злоупотребата с моно­
полизма и нелоялната конкуренция, както и 
към защита на потребителя (чл. 19, ал. 1 и 2 
от Конституцията).
Вярно е, че свободата на стопанската ини­
циатива няма абсолютен характер, поради 
което може да бъде ограничавана с оглед 
опазването на други конституционни цен­
ности. Събирането на данъци по принцип е 
обществено необходимо за гарантиране на кон­
ституционните права на гражданите, поради 
което заплащането им в размер, съобразен с 
доходите и имуществото на задължените лица, 
изрично е въздигнато в основно тяхно задъл­
жение. Справедливо е, а такава е и логиката 
на чл. 60, ал. 1 от Конституцията, този, който 
получава по-високи доходи, респ. притежава 
по-голямо имущество, да плаща и по-високи 
данъци. Точно обратното обаче следва от въ­
ведения с чл. 61с, ал. 4 и 5 ЗМДТ минимален 
размер на т.нар. „туристически данък“, защото 
предприемачите, които по различни причини, 
включително и с обективен характер (напри­
мер при сезонна обвързаност на туризма), не 
могат да постигнат 30 % годишна заетост на 
пълния капацитет на предоставяните от тях 
средства за подслон или места за настаняване, 
абсолютно неоправдано се приравняват на 
останалите, които са достигнали този обем, 
съответно – получили са по-висок доход. По 
този начин в разрез с чл. 19, ал. 2 от Кон­
ституцията без разумна причина дребният и 
средният бизнес се третират неравноправно 
по отношение на „големите играчи“ в туриз­
ма, като се накърняват свободните пазарни 
отношения в условията на честна конкуренция 
между стопанските субекти, от което произ­
тича и възникването на обективни предпос­
тавки за монополизиране на туристическата 
дейност и поскъпване на туристическите 
услуги във вреда на потребителите. Може 
само да се предполага, че действителната 
цел на установяването на необвързан с иму­
ществото и дохода на данъчно задълженото 
лице минимален размер на туристическия 
данък е предотвратяване на опасността от 
укриване на реалните търговски обороти, 
но такъв прикрит, завоалиран законодателен 
подход към решаването на конкретен проблем 
според мен е несъвместим с принципите на 
правовата държава.
Конституционен съдия:
Румен Ненков
3840
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 73
ОТ 6 АПРИЛ 2012 Г.
за допълнение на Постановление № 367 на 
Министерския съвет от 2011 г. за изпълне­
нието на държавния бюджет на Република 
България за 2012 г. (ДВ, бр. 106 от 2011 г.)
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С ТА Н О В И :
§ 1. Създава се чл. 92а:
„Чл. 92а. Неусвоените средства от предоста­
вените целеви субсидии на Община Харманли