Държавен вестник, бр. 59, 2007 г., стр. 7

Б Р О Й  59
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
Представителна власт
Чл. 34. (1) Общото пълномощие дава право
за извършване на всички съдопроизводствени
действия, включително получаване на депози-
рани разноски и преупълномощаване.
(2) За предявяване на искове за гражданско
състояние, включително брачни искове, е не-
обходимо изрично пълномощно.
(3) За сключване на спогодба, за намаляване,
оттегляне или отказ от иска, за признаване на
исканията на другата страна, за получаване на
пари или на други ценности, както и за действия,
представляващи разпореждане с предмета на
делото, е необходимо изрично пълномощно.
(4) Пълномощното има сила до завършва-
нето на делото във всички инстанции, ако не е
уговорено друго.
Оттегляне на пълномощието
Чл. 35. Доверителят има право да оттегли
във всяко време пълномощието си, като уведо-
ми съда, но това не спира разглеждането на
делото. Всички действия, извършени законно
от пълномощника до оттегляне на пълномощ-
ното, остават в сила.
Отлагане на делото при прекратяване на
представителството
Чл. 36. В случай на смърт, психично раз-
стройство или лишаване от права на пълномощ-
ника, както и на отказ от пълномощието му, за
което е уведомил съда, производството по де-
лото не се спира, а разглеждането му може да се
отложи за друго заседание, ако съдът прецени,
че тези обстоятелства не са могли да станат
известни на страната или пък че тя е узнала за
тях толкова късно, че не е могла да замести
своевременно пълномощника си с друг.
Г л а в а  ш е с т а
СЪОБЩЕНИЯ И ПРИЗОВКИ
Раздел I
Съобщения
Адресат
Чл. 37. Адресат е лицето, за което е предназ-
начено съобщението.
Адрес за връчване
Чл. 38. Съобщението се връчва на адреса,
който е посочен по делото. Когато адресатът не
е намерен на посочения адрес, съобщението се
връчва на настоящия му адрес, а при липса на
такъв—на постоянния.
Връчване на представител
Чл. 39. (1) Когато страната е посочила в се-
далището на съда лице, на което да се връчат
съобщенията—съдебен адресат, или има пъл-
номощник по делото, връчването се извършва
на това лице или на пълномощника.
(2) Когато няколко ищци или ответници са
посочили общ съдебен адресат или имат общ
пълномощник в седалището на съда, за всички
лица се издава едно съобщение, в което се впис-
ват имената им.
(3) При повече ищци или ответници, когато
интересите им не са противоречиви, съдът по
искане на насрещната страна или по своя пре-
ценка може да ги задължи да посочат един от
тях или друго лице за общ съдебен адресат. При
неизпълнение на това задължение съдът може
да им назначи представител за получаване на
книжа на техни разноски и риск.
(4) Когато адресатът е процесуално недее-
способен, съобщението се връчва на неговия
законен представител.
Съдебен адресат
Чл. 40. (1) Страната, която живее или зами-
не за повече от един месец в чужбина, е длъжна
да посочи лице в седалището на съда, на което
да се връчват съобщенията—съдебен адресат,
ако няма пълномощник по делото в Република
България. Същото задължение имат законни-
ят представител, попечителят и пълномощни-
кът на страната.
(2) Когато лицата по ал. 1 не посочат съде-
бен адресат, всички съобщения се прилагат към
делото и се смятат за връчени. За тези последи-
ци те трябва да бъдат предупредени от съда при
връчване на първото съобщение.
Задължение за уведомяване
Чл. 41. (1) Страната, която отсъства повече от
един месец от адреса, който е съобщила по дело-
то или на който веднъж є е връчено съобщение,
е длъжна да уведоми съда за новия си адрес. Съ-
щото задължение имат и законният представи-
тел, попечителят и пълномощникът на страната.
(2) При неизпълнение на задължението по
ал. 1 всички съобщения се прилагат към делото
и се смятат за връчени. За тези последици стра-
ната трябва да бъде предупредена от съда при
връчване на първото съобщение.
Връчител
Чл. 42. (1) Връчването на съобщенията се
извършва от служител на съда, по пощата или
чрез куриерска служба с препоръчана пратка с
обратна разписка. Когато в мястото на връчва-
нето няма съдебно учреждение, връчването може
да се извърши чрез общината или кметството.
(2) По искане на страната съдът може да раз-
пореди съобщенията да се връчват от частен
съдебен изпълнител. Разноските на частния съ-
дебен изпълнител са за сметка на страната.
(3) Когато съобщението не е връчено по друг
начин, съдът може да разпореди по изключе-
ние връчването да стане от служител на съда по
телефона, телекса, факса или с телеграма.
(4) На страната могат да се връчват съобще-
ния и на посочен от нея електронен адрес. Те се
смятат за връчени с постъпването им в посоче-
ната информационна система.
Начини на връчване
Чл. 43. (1) Съобщението се връчва лично или
чрез друго лице.
(2) Съдът може да разпореди връчването да
стане чрез прилагане на съобщението към де-
лото или чрез залепване на уведомление.