Държавен вестник, бр. 93, 2003 г., стр. 58

С Т Р .  58
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  93
По делото е установено безспорно, че по
текстовете на чл. 10, ал. 3, 4 и 5 от наредбата не
са извършени консултации на ниво тристранно
сътрудничество. Консултации са проведени по
текста на чл. 10, ал. 1 от наредбата. Този текст
предоставя на министъра на труда и социална-
та политика правомощие да изисква от съот-
ветните организации да представят допълни-
телно информация, свързана с документите по
чл. 4 и 6, както и да организира извършването
на проверки на място в предприятията или ор-
ганизациите, когато това се налага. Несъмнено
обжалваните разпоредби се основават именно
на този текст.
Съображенията за незаконосъобразност на
ал. 3 и 4 на чл. 10 от наредбата са неосновател-
ни. С тези разпоредби Министерският съвет е
регламентирал реда за установяване и провер-
ка на критериите за представителност на орга-
низациите на работодателите по чл. 35 КТ.
Когато работодателят е включен в списъците
на две или повече отраслови организации на
работодателите, по силата на ал. 3 на чл. 10
министърът на труда и социалната политика
може да изиска от работодателя да представи в
14-дневен срок копие от заявлението, с което е
посочил в членския състав на коя отраслова
организация желае да бъде включен. В случай,
че една отраслова организация на работодате-
лите членува в две или повече национални ор-
ганизации на работодателите и съответната
национална организация не є е дала изрично
пълномощно, за да я представлява, ал. 4 на
чл. 10 от наредбата овластява министъра на
труда и социалната политика да изиска от от-
расловата организация да представи пълно-
мощното в 14-дневен срок.
Разпоредбите на ал. 3 и 4 на чл. 10 конкре-
тизират документите, които се представят по
чл. 6, ал. 4 и 5 от наредбата. Те имат за цел
уеднаквяването на необходимата документа-
ция за по-голяма пълнота в уреждането на въз-
можните хипотези. Оспорените текстове не
се отнасят до регулирането на трудовите и не-
посредствено свързаните с тях отношения, оси-
гурителните отношения и въпросите на жиз-
неното равнище по смисъла на чл. 3 КТ. Сле-
дователно приемането на тези разпоредби не
предполага провеждането на консултации по
смисъла на чл. 3 КТ.
Относно оплакването за незаконосъобраз-
ност на ал. 5 на чл. 10 от Наредбата за опреде-
ляне на реда за установяване наличието на кри-
териите за представителност на организациите
на работниците и служителите и на работода-
телите, съдът намира жалбата в тази част за
основателна. Обжалваната разпоредба има след-
ното съдържание: “В случай че заявлението по
ал. 3 или пълномощното по ал. 4 не са предста-
вени в определения срок, работодателят, съот-
ветно отрасловата организация на работодате-
лите, не се включва в членския състав на отрас-
ловите, съответно на националните организа-
ции, които го сочат за свой член.” Следовател-
но, при пропускането на срока за представяне
на заявлението по ал. 3 или пълномощното по
ал. 4 работодателите, съответно отрасловите
организации на работодателите, няма да бъдат
включени в членския състав на отрасловите,
съответно на националните организации. Осъ-
ществяването на тази санкция засяга пряко
правния статут на работодателите, съответно
на отрасловите организации на работодатели-
те. В случая става въпрос именно за отноше-
ния, непосредствено свързани с трудовите от-
ношения по смисъла на чл. 3 КТ, тъй като не-
включването в членския състав на съответните
отраслови, респективно национални организа-
ции, както и непризнаването им като предста-
вителни рефлектира както върху организации-
те на работодателите, така и спрямо техните
работници и служители във връзка с колектив-
ното трудово договаряне на национално равни-
ще. В този смисъл липсата на консултации по
тази разпоредба в рамките на тристранното
сътрудничество е в противоречие с изисквани-
ята на чл. 3, ал. 2 във връзка с ал. 1 КТ.
С оглед изложените съображения съдът на-
мира разпоредбата на чл. 10, ал. 5 от Наредбата
за определяне на реда за установяване наличи-
ето на критериите за представителност на орга-
низациите на работниците и служителите и на
работодателите за незаконосъобразна, тъй като
противоречи на материалноправни разпоредби
на Кодекса на труда, поради което на основа-
ние чл. 12, т. 4 ЗВАС същата следва да бъде
отменена.
Водим от горното и на основание чл. 23 ЗВАС
Върховният административен съд—петчленен
състав,
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразна ал. 5 на
чл. 10 от Наредбата за определяне на реда за
установяване наличието на критериите за пред-
ставителност на организациите на работници-
те и служителите и на работодателите (ДВ, бр. 64
от 18.VII.2003 г.).
Отхвърля жалбата на Конфедерация на труда
“Подкрепа”, в останалата є част, с която се иска
отмяна на § 1, ал. 1 от Постановление № 152 на
МС от 11.VII.2003 г. (ДВ, бр. 64 от 18.VII.2003 г.),
на приложение № 1 към чл. 4, ал. 1, т. 4 от На-
редбата за определяне на реда за установява-
не наличието на критериите за представител-
ност на организациите на работниците и слу-
жителите и на работодателите (ДВ, бр. 64 от
18.VII.2003 г.) и на чл. 10, ал. 3 и 4 от същата
наредба.
Решението не подлежи на обжалване и в от-
менителната му част влиза в сила от деня на
обнародването му в “Държавен вестник”.
За председател: Светла Петкова
59188