Държавен вестник, бр. 35, 2016 г., стр. 99

БРОЙ  35	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  99  
оспорените такива по делото. Тези предишни 
изисквания не са отменяни и според експер-
тите би могло и би следвало да се прилагат и 
занапред. Управителят на НЗОК поначало не 
може да създава нормативен регламент поради 
липса на нормативноопределено овластяване. 
Постъпило е писмено възражение и от 
процесуалния представител на сдружение 
„Асоциация на пациентите с равматоиден ар-
трит“ – АПРА. Излагат се доводи, че въвежда-
нето на диспансеризацията като задължителна 
предпоставка за отпускане на биологични 
лекарствени продукти има две възможни 
последици: или болните лица трябва против 
желанието си да се диспансеризират, или ще 
бъдат принудени да се откажат от лечението. 
Всяка от тези възможности противоречи на 
закона. Диспансерното наблюдение е въведено 
в обжалваните Изисквания като препятствие 
пред пациента да получи лечение с биологични 
лекарствени продукти и оттам да се намалят 
разходите на НЗОК. Общоизвестен факт е, че 
ревматолозите в България са крайно недос-
татъчни, а само една част имат договори с 
НЗОК. Има градове (Силистра, Кърджали), 
в които няма ревматолог, сключил договор 
с НЗОК. Заболяването с код по МКБ М05.8 
не се включва в нито едно от приложенията 
към НРД (задължителни за лекарите, склю-
чили договор с НЗОК), въпреки че съгласно 
списъка по чл. 12, ал. 2 от Наредба № 39 
от 16 ноември 2004 г. за профилактичните 
прегледи и диспансеризацията заболяването 
с код М05.8 подлежи на диспансеризация, но 
пациентът заплаща изследванията. 
Частната жалба е процесуално допусти-
ма, подадена в законоопределения срок на 
3.12.2015 г. при връчено съобщение за опре-
делението на 27.11.2015 г. 
Разгледана по същество, е неоснователна.
Съдът е посочил, че с оспорените изис-
квания на НЗОК, утвърдени от управителя 
на НЗОК, се въвеждат нови изисквания 
за пациентите, а именно провеждането на 
диспансеризация на пациентите – ЗОЛ, за 
да им бъде платено от НЗОК лечение с био­
логични лекарствени продукти. Следва да 
се има предвид и обстоятелството, че НЗОК 
не заплаща дейностите по диспансеризация 
за заболявания с код М05.8, от което страда 
Анета Йорданова Драганова – жалбоподател 
по делото. По този начин с изискванията се 
въвежда ограничение, подобно на имуществен 
праг – за да се получи достъп до лекарства 
за лечение на артритни заболявания. Жалбо-
подателката, както и другите ЗОЛ, страдащи 
от същото заболяване, ще трябва да заплатят 
всички необходими изследвания, за да се дис-
пансеризират. Тези лица също така ще трябва 
да изчакат да измине и двегодишен срок от 
диспансеризацията им, за да получат отново 
достъп до лечение, за което вече е преценено, 
че им е необходимо. Изискванията определят 
още, че биологичните лекарствени продукти 
се прилагат единствено като „втора линия 
на лечение“ – когато първата е неуспешна 
или пациентът не я понася, и то ако е била 
прилагана за период не по-малко от 12 ме-
сеца (респ. 6 месеца) преди кандидатстване 
за лечение с биологичен лекарствен продукт, 
независимо дали пациентът понася, или не 
такава терапия или колко успешна е.
Съдът е приел за основателно твърдение-
то на жалбоподателите, че предварителното 
изпълнение на обжалвания акт ще причини 
значителни и труднопоправими или непопра-
вими вреди за някои пациенти, страдащи от 
артритни заболявания. Тези вреди биха били 
не само материални вреди, които биха могли 
да бъдат компенсирани по някакъв начин 
впоследствие след отмяната на акта, но и 
нематериални такива. За онези пациенти, 
които не са в състояние да си заплатят ле-
чението (понеже не разполагат с достатъчно 
финансови средства), последиците и вредите 
за тях от действието на акта ще са необрати-
ми и непоправими – сериозно влошаване на 
здравословното им състояние, съпроводено с 
голяма болка и страдание. 
От съдържанието на оспорените изисква-
ния на НЗОК и от доказателствата по делото 
се установяват законовите изисквания за 
съществуване на опасност за жалбоподате-
лите да настъпят както значителни, така и 
труднопоправими или непоправими вреди. 
Описаните по-горе вреди, които е възможно 
да настъпят за жалбоподателите, са значи-
телни и труднопоправими при евентуална 
отмяна на оспорения акт, тъй като сериозното 
влошаване на здравословното състояние на 
пациентите не би могло да се компенсира по 
никакъв начин. Затова е налице обезпечителна 
нужда от спиране действието на оспорения 
подзаконов нормативен акт.
При преценката дали вредите, които биха 
могли да настъпят за жалбоподателите, са 
противопоставими на обществения интерес от 
действието на приетия подзаконов нормативен 
акт, съдът е взел предвид, че увеличението на 
разходите за НЗОК за лечение на артрити с 
био­логични лекарства не е обстоятелство, което 
би могло да се противопостави на интереса на 
пациентите, изразяващ се в защита на живота 
и здравето им, и по-конкретно в наличието на 
достъп на всички ЗОЛ, страдащи от съответ-
ните заболявания, описани в изискванията, до 
адекватно и успешно лечение на заболявания, 
които сериозно увреждат или биха могли да 
увредят тяхното здраве. При съобразяване на 
всички тези аспекти на обществения интерес 
съдът е счел, че опасността за настъпване на 
посочените значителни и труднопоправими 
вреди за жалбоподателите е доказана.
Определението е правилно.