Държавен вестник, бр. 75, 2008 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  75
(4) Военнослужещите, които искат да вля-
зат в строя или да останат в канцелария, уче-
бен кабинет или в друго помещение, в което
има по-старши, са длъжни да поискат разре-
шение, например: “Господин (госпожо) майор,
разрешете да остана (да вляза в строя)”. В слу-
чай че началникът не го познава, той е длъжен
да поиска разрешение и да се представи, нап-
ример: “Господин (госпожо) майор, ефрейтор
Иванов (Иванова), разрешете да остана (да
вляза в строя).”
(5) При рапорт рапортуващият и приемащи-
ят рапорта отдават чест с ръка, която снемат
със завършване на рапорта. Когато преди ра-
портуването е подадена команда “МИРНО!”,
рапортуващият снема ръката си по командата
“СВОБОДНО!”.
(6) Военнослужещият се явява при своя на-
чалник, който е гражданско лице (с изключе-
ние на президента на Република България,
председателя на Народното събрание, минис-
тър-председателя на Република България и
министъра на отбраната на Република Бълга-
рия), спазвайки общоприетата етика, без да
му рапортува и иска разрешение за оставане
или напускане. Например: “Добър ден, госпо-
дин Петров (госпожо Петрова)”, “Здравейте,
господин Петров (госпожо Петрова)”, а кога-
то началникът не го познава, се представя.
Например: “Добър ден (здравейте), господин
Петров (госпожо Петрова), аз съм капитан
Иванов (Иванова) (след което съобщава и
длъжността си).”
Чл. 119. Военнослужещият е длъжен по слу-
жебни и лични въпроси да се обръща към своя
непосредствен началник и само с негово разре-
шение към по-старшия пряк началник.
Чл. 120. (1) Военнослужещият дава утвър-
дителен отговор с думите “Тъй вярно”.
(2) Военнослужещият дава отрицателен от-
говор с думите “Съвсем не”.
(3) При осъзната виновност военнослужещи-
ят отговаря с “Виновен”.
(4) Старшите началници могат да отговарят
с кратки отговори “ДА” и “НЕ” и други по под-
разбиране.
Чл. 121. Военнослужещият трябва да бъде
вежлив с гражданите и да им оказва помощ при
инциденти, бедствия и аварии.
Чл. 122. (1) Всички военнослужещи, когато
са в униформа, при среща си отдават чест съг-
ласно определени от уставите на въоръжените
сили правила.
(2) Подчинените и младшите отдават чест
първи.
(3) При среща и при невъзможност свободно
да се разминат подчиненият (младшият) е длъ-
жен да даде път на началника (старшия) и да му
отдаде чест.
(4) Когато подчиненият (младшият) е зат-
руднен да се размине или да задмине начал-
ник (старши), той е длъжен да поиска разре-
шение за това.
Чл. 123. (1) Военнослужещите, когато са в
строй или извън него, са длъжни да отдават чест
по определените правила в случаите:
1. при изпълнение на химна на Република
България;
2. при вдигане и спускане на знамето на Ре-
публика България;
3. на гроба на Незнайния воин;
4. на гробовете на воините, загинали в бое-
вете за свободата и независимостта на Репуб-
лика България;
5. на бойните знамена (военноморския флаг);
6. на погребални процесии, придружени от
войски.
(2) Военнослужещите са длъжни да отдават
чест и когато преминават покрай обектите по
ал. 1 и ги виждат.
(3) Намиращите се в строя военнослужещи
са длъжни по команда, а тези извън строя—
самостоятелно, да отдават чест на:
1. президента на Република България;
2. председателя на Народното събрание;
3. министър-председателя на Република
България;
4. министъра на отбраната на Република
България;
5. началника на Генералния щаб на Българ-
ската армия;
6. генералите и адмиралите;
7. всички преки началници военнослужещи;
8. началника на комисията, назначена да
извършва проверка на поделението (подразде-
лението).
(4) Когато военнослужещите по ал. 1 и 3 са
с оръжие, се изпълнява командата “За почест!”.
Чл. 124. (1) Когато на занятия, съвещания
или на други мероприятия извън строя присъс-
тват само офицери за среща на командира (на-
чалника), старшият от тях подава командата
“ГОСПОДА ОФИЦЕРИ!”. Команда може да
подаде и офицерът, който пръв го е видял.
(2) Когато на занятия, съвещания или на
други мероприятия извън строя присъстват и
други лица освен офицери, се подават команди-
те “СТАНИ!” и “МИРНО!”.
(3) В случаите по ал. 1 и 2 старшият от при-
състващите подхожда към командира (начал-
ника) и рапортува. Командирът (началникът),
след като приеме рапорта, подава командата
“СВОБОДНО!” или “ГОСПОДА ОФИЦЕРИ!”.
Рапортуващият повтаря тази команда и присъс-
тващите заемат положение “СВОБОДНО”.
(4) На занятия, съвещания и служебни съби-
рания, когато присъстват само офицери или
само сержанти, военнослужещият, на когото е
предоставена думата, започва изказването си