Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 45

Б Р О Й  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  45
—възможната употреба на алкохол и наркотични
вещества от страна на пациентите по време на лечени-
ето следва да се мониторира редовно;
—лечебните програми трябва да осигуряват прегле-
ди и тестуване за ХИВ, Хепатити В и С, Туберкулоза,
Сифилис и други инфекциозни заболявания, както и
консултиране, което да помогне на пациентите да про-
менят рисковите си поведения;
—трайното преодоляване на зависимостта към ал-
кохол или наркотични вещества може да е продължите-
лен процес и често да изисква много епизоди на лечение.
2. Фази на лечението.
Лечението на зависимите пациенти включва три
основни фази:
2.1. първата фаза е изследване, оценка, диагности-
циране и договориране;
2.2. втората фаза е детоксификация (при наличие на
физическа зависимост);
2.3. третата фаза е разработване и прилагане на мул-
тидименсионална стратегия за дългосрочна терапия.
В лечението на зависимостта към опиати има две
основни насоки в зависимост от модела на прилаганата
терапия—лечение без използване на опиеви агонисти
или дългосрочна поддържаща терапия.
3. Фаза на оценка, диагноза и договориране
3.1. Мултидименсионално психиатрично изследване
To е основата на водене на лечението и включва:
а) подробна анамнеза за приема на вещества и за
вида и степента на функционална увреда;
б) общомедицинска и психиатрична анамнеза и общо
изследване;
в) предишни психиатрични лечения и резултати;
г) семейна и социална история;
д) скрининг на кръв и урина за вещества;
е) клиничнолабораторни изследвания;
ж) лабораторни тестове за коморбидни състояния.
3.2. Диагностика на зависимостите.
Диагнозата се поставя според критериите на Меж-
дународната класификация на болестите, 10-а ревизия
(МКБ—10). Критериите обхващат съчетание от физи-
ологични, поведенчески и когнитивни явления, които
трябва да се наблюдават заедно при пациента за опре-
делен интервал от време—1 година. От съществено
значение за оценка на случая е разпознаването на след-
ните състояния:
—синдром на зависимост; съществена е кумулатив-
ната роля на критериите за зависимост, при която беле-
зите на физическа зависимост, особено за някои вещес-
тва, не са задължителни;
—вредна употреба—особено важна за общата прак-
тика концепция при водене на случаи с усложнения и
дисфункции;
—абстинентен синдром.
3.3. Задължителен минимум параклинични изслед-
вания:
а) пълна кръвна картина с диференциално броене;
б) СГОТ, СГПТ, ГГТП;
в) хематокрит;
г) албуминово ниво;
д) протромбиново време;
е) кръвна захар, кръвна урея, бикарбонати, K, Na,
Cl, за жени и Mg, и Ca;
ж) Ro на гръден кош, ЕКГ, анализ на урината;
з) уринна токсикология за злоупотреба с алкохол и
наркотични вещества;
и) изследвания за ХИВ, Хепатит В и С, Сифилис и
Туберкулоза.
3.4. Съгласуваност.
Съгласуваността на лечението с пациента и близки-
те му се базира на обратна връзка от изследванията и
оценката, информирано съгласие и сключване на тера-
певтичен договор.
3.5. Лечебна среда.
При избор на лечебна среда се оценяват:
а) тежест на зависимостта и/или абстинентното
състояние;
б) соматични състояния и усложнения;
в) психиатрични/поведенчески състояния и услож-
нения;
г) приемане/резистентност към лечението от стра-
на на пациента;
д) потенциал за рецидив;
е) наличие/липса на подкрепяща среда.
3.6. Видове лечебна среда:
а) извънболнична:
—неинтензивно извънболнично лечение;
—интензивно извънболнично лечение;
—програми за дневни грижи (дневен стационар);
—програми за поддържащо лечение с опиеви аго-
нисти;
б) болнична:
—интензивна детоксификация;
—интензивно краткосрочно лечение;
—средносрочни програми;
в) в защитени условия в общността:
—дългосрочни рехабилитациони програми;
—домове за междинно настаняване;
—жилища за съвместно живеенe.
3.7. Хоспитализация.
Хоспитализира се пациент, който е в абстиненция
или интоксикация и наличие на:
а) история за тежки абстинентни симптоми;
б) скорошни припадъци или анамнеза за припадъци
в абстинентно състояние;
в) скорошна черепно-мозъчна травма;
г) сегашни медицински усложнения;
д) делир или друго психотично разстройство, при-
чинено от злоупотребата с алкохол и/или наркотични
вещества;
е) значимо недохранване или дехидратация;
ж) синдром на Корсаков;
з) тежка депресия и/или суициден риск;
и) тежък запой, който не може да бъде прекратен в
амбулаторни условия.
4. Фаза на детоксификация.
Във фазата на детоксификация водеща роля има
фармакотерапията. Тя се провежда специфично, съоб-
разно вида на веществото, предизвикало физическата
зависимост:
а) при алкохолна зависимост: антиепилептични сред-
ства, витамини от група В и особено В1, ноотропни,
бензодиазепини, “меки” невролептици;
б) при зависимост към кокаин и други психостиму-
ланти: според водещия синдром, предимно антидепре-
санти, в съчетание с подкрепа;
в) при зависимост към сънотворни, транквилизато-
ри и други ЦНС депресанти: рязко или постепенно от-
немане на веществото, при барбитурати—заместване с
вещество с по-дълъг полуживот и постепенно редуци-
ране на дозата; приложение на антиконвулсанти и на
ноотропни;
г) при зависимост към опиати: отнемане с прилага-
не на транквилизатори, антиепилептични препарати,
клонидин, витамини, и симптоматични средства; или
заместване с дългодействащ перорален опиат;
д) при зависимост към халюциногени и канабис: под-
крепа, при нужда сънотворни и симптоматични средства.
5. Фаза на дългосрочна мултидименсионална те-
рапия
5.1. Фармакологично лечение.
В тази фаза фармакотерапията цели:
а) стабилизиране на общото телесно състояние и
лечение на съпътстващи заболявания;
б) повлияване на психиатрични симптоми:
—депресивност;
—тревожност;
—разстройства на съня;
—разстройства на когнитивните функции.