Държавен вестник, бр. 111, 2025 г., стр. 34

СТР.  34	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  111
и преодоляването на риска, чиято експертна 
оценка е особено предизвикателство за про­
фесионалната компетентност и моралната 
устойчивост на психиатъра.
1.4.2. При лечение на психично болен се 
зачитат неговите човешки и граждански права. 
Установяването на рискови тенденции не го 
поставя в неравностойно положение спрямо 
останалите пациенти нито при диагностицира­
нето, нито при лечението му. Обслужването му 
се извършва по всички правила на медицин­
ската професия, при спазване на изискванията 
на добрата медицинска практика.
Раздел VI
Консултиране на пациенти в други лечебни 
заведения от специалист психиатър (между­
дисциплинарно или liaison-консултиране)
1. Консултациите способстват за:
1.1. по-висока използваемост на терапев­
тичните програми;
1.2. съвместно лечение на психичното и 
соматичното страдание;
1.3. реално провеждане на предписаното 
психофармакологично лечение.
Раздел VII
Процедура по изписване на пациент
1. Изписването на пациент от отделението/
клиниката следва:
1.1. изчерпването на терапевтичната задача. 
Ориентири: 
1.1.1. овладяване на острата фаза на симп­
томатиката; 
1.1.2. липса на риск от опасно поведение; 
1.1.3. промяната в режима на обслужване; 
1.1.4. сътрудничество за лечение; 
1.1.5. възможността за водене на лечение 
в извънболнични условия, и 
1.1.6. наличие на подкрепяща среда;
1.2. осигурена приемственост в обслужва­
нето след изписването:
1.2.1. планиране на изписването с пациента и 
близките му и подготовка на пациента, респек­
тивно готовност за преход към самостоятелен 
живот (извън лечебното заведение);
1.2.2. съобразяване с психосоциални обстоя­
телства – работа, пътуване, трудоспособност, 
грижи за домакинството или за болен член 
от семейството;
1.2.3. липса на прогнозируем риск от аг­
ресия, автоагресия или груба поведенческа 
абнормност извън лечебното заведение;
1.2.4. изчерпване на съдебно-експертната 
задача;
1.2.5. нарушаване на терапевтичния договор, 
оттегляне на съгласие за лечение (при липса 
на основания за задължително/принудително 
лечение);
1.2.6. липса на терапевтичен ефект и из­
черпване на възможностите на структурата по 
психиатрия; пациентът се насочва към друго 
лечебно заведение, разполагащо със структура 
с по-висока квалификация и терапевтични 
възможности в психиатрията.
2. Показатели за добра практика са:
2.1. относителен дял на планираните спрямо 
непланираните изписвания;
2.2. относителен дял на изписаните с оси­
гурен континюитет в обслужването спрямо 
изписаните без осигурен континюитет;
2.3. брой рехоспитализации (повторна хос­
питализация в рамките на 30 дни от изписва­
нето) с възможност за отчитане на причината 
за това – влошаване на състоянието, отказ от 
домашно лечение и др.;
2.4. относителен дял на изписани пациенти 
поради изчерпване на терапевтичната задача 
спрямо останалите пациенти;
2.5. относителен дял на изписани пациенти 
в приемливите според приложените програми 
срокове за стационарно обслужване спрямо 
останалите пациенти.
Раздел VIII
Критерии и показатели за поддържане на 
качеството на работата в отделението/кли­
никата по психиатрия
1.  Качеството на работата в отделението/
клиниката се поддържа чрез:
1.1. спазване на протоколите и програмите 
за лечение и грижи;
1.2. придържане към етичните критерии в 
психиатричната практика;
1.3. постоянен мониторинг на качеството, 
осигуряван чрез:
1.3.1. външна оценка на качеството;
1.3.2. вътрешен контрол от органите за 
управление и контрол на лечебното заведение.
2.  Работа на принципа на екипността 
посредством ежедневно провеждани екипни 
заседания:
2.1 клиничен колегиум – провеждан вед­
нъж седмично;
2.2. дебрифинг – текущо, при инцидент, 
суицид, агресия, смърт или отреагиращо 
поведение;
2.3. формулировки на случаи, обсъждани 
задължително екипно; поради разбирането за 
важността на формулировката изготвянето є 
в отделението/клиниката следва определен 
модел:
2.4. биопсихосоциална формулировка (ме­
тод за синтез на информация) е процес на 
обединяване на известната информация за 
пациента, за да се получи кохерентен модел, 
който помага да се постави диагноза, дава 
обяснение на някои страни на болестната 
проява и прави възможна прогнозата; био­
психосоциалната формулировка включва:
2.4.1. обобщение на случая;
2.4.2. отключващи стресогенни фактори;
2.4.3. характеристика на пациента:
2.4.3.1. биологична характеристика – ос­
новните генетични, конституционални, тем­
пераментови и медицински фактори;