Държавен вестник, бр. 102, 2015 г., стр. 37

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  37  
5. има висше образование на образова­
телно-квалификационна степен „магистър“ 
или образователна и научна степен „доктор“ 
с покрит хорариум по висша математика 
съгласно изисквания, определени в наредба 
на комисията;
6. има поне тригодишен опит като актюер 
на застраховател, презастраховател, пенси­
онноосигурително дружество, в органи, осъ­
ществяващи надзор върху дейността на тези 
лица, или като хабилитиран преподавател по 
застраховане или актюерство;
7. е с призната правоспособност на от­
говорен актюер от комисията след успешно 
полагане на изпит или да е с призната пра­
воспособност на отговорен актюер в друга 
държава членка;
8. не му е отнемана правоспособност на 
основание чл. 98, ал. 1, т. 1 – 3 и 5 и да не 
му е отнемана правоспособност като актюер 
от държавна или обществена организация 
в Република България или в друга държава 
членка на основания, свързани с недобросъ­
вестност при изпълнение на задълженията 
му като актюер.
(3) Изискванията по ал. 2, т. 2 и 3 се при­
лагат и за актюерското предприятие. 
(4) Условията и редът за провеждането на 
изпита и за признаване на правоспособността 
по ал. 2, т. 7, както и за признаване на пра­
воспособност, придобита извън Република 
България, се определят с наредба на комисията. 
За целите на този кодекс се признава правос­
пособността на отговорния актюер, призната 
по реда на Кодекса за социално осигуряване, 
когато положеният изпит за правоспособност 
включва преценка на знанията в областта на 
застраховането.
Отнемане на правоспособност на отговорен 
актюер
Чл. 98. (1) По предложение на заместник-
председателя комисията отнема правоспособ­
ността на отговорен актюер, ако се установи, 
че той:
1. е престанал да отговаря на изискванията 
на чл. 97, ал. 2, т. 1 – 4;
2. при извършване на дейност по актюер­
ско обслужване на застраховател или преза­
страховател e извършил груби или системни 
нарушения на този кодекс или на актовете 
по прилагането му;
3. е представил неверни данни или доку­
менти с невярно съдържание, въз основа на 
които е била призната правоспособността му;
4. не е упражнявал дейността за повече от 
7 последователни години от признаването на 
правоспособността или от освобождаването 
от длъжност като отговорен актюер, освен 
ако е извършвал дейност като актюер;
5. е с отнета правоспособност като актюер 
от държавна или обществена организация в 
Република България или в друга държава 
членка на основания, свързани с недобросъ­
вестност при изпълнение на задълженията 
му като актюер.
(2) С отнемането на правоспособност на 
някое от основанията по ал. 1 се смята за 
отнета и правоспособността на лицето като 
отговорен актюер, призната по реда на Ко­
декса за социално осигуряване. 
Допълнителни изисквания към отговорния 
актюер
Чл. 99. (1) Отговорният актюер не може 
да бъде съпруг или роднина по права или по 
съребрена линия до четвърта степен вклю­
чително, или по сватовство до трета степен с 
член на управителен или контролен орган на 
застрахователя, съответно презастрахователя, 
както и член на управителен или контролен 
орган на друг застраховател, съответно пре­
застраховател.
(2) Отговорният актюер се назначава от 
управителния орган на застрахователя или 
презастрахователя, пред който предвари­
телно удостоверява с декларация липсата 
на обстоятелства по ал. 1. Застрахователят 
или презастрахователят уведомява замест­
ник-председателя за взетото решение за 
назначаване на отговорен актюер в срок 7 
дни от датата на вземане на решението, като 
представя и заверено копие на декларацията 
по изречение първо.
(3) При промяна на обстоятелствата по ал. 1 
или при отнемане на правоспособност на от­
говорен актюер по чл. 98, ал. 1 управителният 
орган на застрахователя или презастрахователя 
е длъжен да освободи отговорния актюер и 
да избере нов в тримесечен срок от узнаване 
на обстоятелствата. 
Основни задължения на актюерската функция
Чл. 100. (1) Отговорният актюер:
1. координира изчисляването на техниче­
ските резерви; 
2. гарантира пригодността на използвани­
те методологии и базови модели, както и на 
допусканията, направени при изчисляване на 
техническите резерви; 
3. оценява достатъчността и качеството 
на данните, използвани при изчисляване на 
техническите резерви;
4. сравнява най-добрите прогнозни оценки 
спрямо практическите резултати;
5. информира управителния или контролния 
орган относно надеждността и адекватността 
на изчисляването на техническите резерви;
6. контролира изчисляването на техниче­
ските резерви посредством приближения и 
индивидуални подходи за отделни случаи,