Държавен вестник, бр. 2, 2010 г., стр. 25

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
МИНИСТЕРСТВА  
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО 
НА ВЪНШНИТЕ РАБОТИ
СПОРАЗУМЕНИЕ 
между правителството на Република България 
и правителството на Съединените амери-
кански щати за опазване и съхраняване на 
определени културни паметници
(Утвърдено с Решение № 424 от 10 юни 2003 г. 
на Министерския съвет. В сила от 2 декември 
2009 г.)
Правителството на Република България и 
правителството на Съединените американски 
щати (наричани по-нататък страни),
желаейки успешно взаимно сътрудничество в 
областта на културата и културното наследство 
на двете държави,
убедени, че такова споразумение ще допри-
несе за засилване на контактите между двете 
държави,
имайки предвид зачитането на основните 
човешки права и стремейки се да насърчат раз-
бирателството, толерантността и приятелството 
между всички нации, расови и религиозни групи,
убедени, че всяка култура има свое дос-
тойнство и ценност, които трябва да се ува-
жават и пазят, и че всички култури са част от 
общото наследство, принадлежащо на цялото 
човечество,
желаейки да се разшири опазването на кул-
турното наследство и да се предостави достъп 
до съкровищата на националната и световната 
култура без дискриминация,
считайки, че увреждането или заличаването 
на отделни паметници на културно наследство 
представлява тежка загуба за наследството на 
всички нации по света,
считайки, че опазването на културното 
наследство може да бъде ефективно само в 
рамките на тясно сътрудничество на двустранно 
и международно равнище,
отчитайки принципите на Заключителния 
акт от Хелзинската конференция за сигурност 
и сътрудничество в Европа и
желаейки да се набележат конкретни мерки с 
цел по-нататъшно утвърждаване на принципите 
и целите на Конвенцията от 1972 г. за опазване 
на световното културно и природно наследство,
се договориха за следното:
Член 1
Всяка една от страните трябва да предприема 
съответни мерки за опазване и съхраняване на 
културното наследство на всички народностни, 
религиозни или етнически групи (наричани по-
нататък „групи“), които живеят или са живели 
на територията є, включително и жертвите на 
престъплението геноцид по време на Втората 
световна война.
Понятието „културно наследство“ за целите 
на споразумението означава места за богослу-
жение, обекти от историческо значение, памет-
ници, гробища и мемориали на загинали, както 
и архивни и други автентични и документални 
материали, свързани с тях.
Член 2
Страните си сътрудничат при изготвянето 
на идентификационни списъци на определени 
обекти, попадащи в приложното поле на член 
1, особено тези, които са застрашени от по-
вреда и разрушаване. Всяка от страните може 
да публикува тези списъци.
Член 3
Всяка една от страните гарантира, че няма 
дискриминация, формална или фактическа, по 
отношение на културното наследство на която 
и да е от групите по чл. 1 или по отношение 
на гражданите на другата страна в обсега и 
прилагането на своите закони и разпоредби, 
отнасящи се до:
а) опазване и съхраняване на тяхното кул-
турно наследство;
б) правото на съдействие за опазването и 
съхраняването на тяхното културно наследство; и 
в) достъпа на обществеността до него.
Член 4
В случаите, в които съответната група, 
посочена в чл. 1, не може сама да осигури 
надлежно опазване и съхраняване на своето 
културно наследство, всяка една от страните 
предприема специални мерки за осигуряване на 
нужното опазване и съхраняване на културното 
наследство на нейна територия и се обръща 
за сътрудничество към другата страна или към 
нейни граждани, когато е необходима помощ. 
Член 5
Обектите на културно наследство, предмет 
на чл. 4, които имат особено значение, се 
определят в списъци с обекти на културното 
наследство. Тези списъци се обявяват публично 
и се предоставят на компетентните федерални, 
държавни и местни органи.
Обектите на културно наследство, опре-
делени по такъв начин, ще бъдат запазени, 
съхранени и обозначени по начина, определен 
във вътрешните нормативни актове на всяка 
от страните. Общественият достъп до него ще 
бъде осигурен.
Такива списъци с обекти на културно на-
следство се определят от комисията по чл. 
6. Комисията може също по всяко време да 
определи имущества за включване в списъка.