Държавен вестник, бр. 101, 2015 г., стр. 90

СТР.  90	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
– предоставяне на информация на предоста-
вящите здравни грижи за права и задължения, 
начини и ниво на реимбурсация и др.;
– здравно образование;
– поддържане на квалификацията и продъл-
жаващо обучение на здравните специалисти;
– предоставяне на публични регистри за 
лечебни заведения, за лица, предоставящи 
медицински услуги, здравноосигурителни 
фондове, аптеки и др.;
2.6.5. Разработване и прилагане на кон-
цепция за развитие на телемедицината в 
Република България.
ПОЛИТИКА 2.7. РАЗВИТИЕ НА ЧОВЕШ-
КИЯ КАПИТАЛ В СИСТЕМАТА НА ЗДРА-
ВЕОПАЗВАНЕ
Ключови предизвикателства:
– Засилен процес на миграция на медицински-
те специалисти;
– Устойчива тенденция на намаляване и зас-
таряване на медицинските специалисти, 
особено в определени области;
– Липса на устойчива система за продължа-
ващо обучение, обвързана с професионално-
то развитие.
Политиката се основава на схващането, че 
работещите в системата на здравеопазване 
са основният капитал, с който тя разполага. 
Той обхваща съвкупността от техните зна-
ния, умения, компетентности, способности, 
здравословно състояние и работоспособност, 
мотивация и поведение в труда, които имат 
определена стойност и са източник на сегаш-
ни и бъдещи доходи както за медицинските 
специалисти – носители на човешкия капитал, 
така и за системата, която при договорени 
условия използва този капитал.
Здравеопазването е отрасъл с висока трудо-
емкост и един от най-големите икономически 
сектори в ЕС, като на него се падат около 
17 млн. работни места (8 % от всички работни 
места). Застаряващото население и нараства-
щото търсене на здравни услуги са гаранция 
за това, че секторът на здравеопазването ще 
остане основен двигател на заетостта в бъдеще.
Въпреки това той е изправен пред сериоз-
ни предизвикателства: застаряваща работна 
сила и твърде малко новонаети лица, които 
да заместят пенсиониралите се; значително 
текучество на служителите в някои области 
поради тежки условия на труд и относител-
но ниско заплащане; необходимост от нови 
умения за работа с нови технологии и за 
справяне с нарастването на хронични болести, 
като диабета и сърдечните заболявания при 
възрастните.
Държавата следва да инвестира и да подпо-
мага инвестициите в развитието на човешкия 
капитал в системата на здравеопазването, 
защото по този начин се постига по-високо 
качество на медицинските услуги, увеличена 
конкурентоспособност, по-високи и устойчиви 
темпове на икономически растеж и по-висок 
жизнен стандарт на населението.
По осигуреност с медицински специали-
сти България все още заема позиции доста 
над средните за страните от ЕС. Въпреки 
това възрастовата структура на работещите 
предполага нарастващи дефицити в бъдеще. 
Регионалното разпределение на медицинските 
специалисти е непропорционално и дисба-
лансирано, което води до затруднен достъп 
на населението до здравни грижи, влошава 
качеството на медицинската помощ и влияе 
върху ефективността и резултатността на 
медицинския труд. 
Свободното движение на хора в рамките 
на ЕС в областта на здравето допълнително 
засилва проблема поради нарастващата миг-
рация на здравни специалисти от България 
към другите европейски държави. Като ос-
новни причини за миграцията се определят 
по-доброто заплащане, по-добрите условия на 
труд, високият стандарт на живот, умората от 
несвършеното от здравната реформа, липсата 
на доверие във водената здравна политика и 
др. Близо 50 % от лекарите и специалистите 
по здравни грижи, които напускат страната, 
са на възраст между 46 и 60 години.
Ако България не предприеме подходящи 
стъпки, за да подготвя и задържа достатъ-
чен брой собствени здравни специалисти, 
недостигът ще продължи да се задълбочава 
и ще затрудни сериозно функционирането на 
системата. Това налага активна политика за 
инвестиране в човешкия капитал, насочена 
към:
• Инвестиции в образованието и профе-
сионалното обучение, които осигуряват обща 
фундаментална подготовка и базови знания 
и умения, приложими в здравеопазването. 
Образованието и обучението на здравните 
специалисти трябва да бъдат преосмислени 
така, че да се подобри съгласуването между 
приоритетите на образователната и здравната 
система и здравните нужди на населението. 
Необходимо е усъвършенстване на механизми-
те за планиране на потребностите от обучение 
на здравни специалисти при осигуряване на 
оптимално съотношение между отделните 
категории медицински персонал, както и 
преоценка на учебните програми, с цел адап-
тиране към променящите се изисквания и 
потребности. Трябва да се направи преоценка 
на видовете специалисти, които ще са нужни, 
като се отчита, че съвременното лечение се 
променя с въвеждането на нови технологии, 
а наличието на застаряващо население води 
до промени в профила на заболеваемостта 
и увеличаване на пациентите в напреднала 
възраст с множество хронични заболявания.
• Инвестиции в професионалната квали-
фикация на медицинските специалисти, които