Държавен вестник, бр. 20, 2017 г., стр. 3

БРОЙ  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
когато са се въздържали да гласуват, поради 
което прави извод за противоконституцион-
ност на разпоредбата на чл. 242а, ал. 1 ИК 
в частта, с която се урежда заличаването на 
негласувалите избиратели от избирателните 
списъци, поради противоречие с разпоредбите 
на чл. 10 и 42 от Конституцията. 
Омбудсманът обосновава противоречието 
на оспорваната норма с принципа на право-
вата държава (чл. 4 от Конституцията), позо-
вавайки се на разпоредбата на чл. 242а, ал. 1 
ИК, с която се предоставя нормотворческа 
компетентност на Централната избирателна 
комисия (ЦИК), като є се възлага да определи 
условията и реда за вписване на негласувалите 
избиратели в списъка на заличените лица. 
В разпоредбата на чл. 242а, ал. 6 ИК са 
посочени няколко категории български граж-
дани, спрямо които не действа правилото по 
ал. 1 за изключването им от избирателните 
списъци. Вносителят на искането твърди, че 
с въвеждането на изключение само за част от 
избирателите да не бъдат изключвани от изби-
рателните списъци, независимо от причините 
за негласуване, разпоредбата влиза в противо-
речие с чл. 6, ал. 2 от Конституцията, според 
който всички граждани са равни пред закона. 
Конституционният съд с определение от 
29 юли 2016 г. е допуснал искането за раз-
глеждане по същество. Като заинтересовани 
институции в производството е конституирал 
Народното събрание, президента на репуб­
ликата, Министерския съвет, министъра на 
правосъдието, Върховния касационен съд, 
Върховния административен съд, главния 
прокурор, Висшия адвокатски съвет и Цен-
тралната избирателна комисия.
Отправени са покани да предложат пис-
мено становище по делото до сдружение 
„Гражданска инициатива за свободни и де-
мократични избори“, „Българско сдружение 
за честни избори и граждански права – На-
ционална асоциация“, Българския хелзинкски 
комитет, Съюза на юристите в България, 
Асоциацията за европейска интеграция и 
права на човека, Института за модерна по-
литика и фондацията „Български адвокати 
за правата на човека“.
На основание чл. 20а, ал. 3 от Правилника 
за организацията на дейността на Конституци-
онния съд (ПОДКС) съдът е поканил да дадат 
писмено правно мнение по предмета на делото 
проф. д-р Емилия Друмева, проф. д-р Снежана 
Начева, проф. д-р Георги Близнашки, проф. 
д-р Пенчо Пенев и проф. д-р Пламен Киров. 
В изпълнение на предоставената им въз-
можност становища по делото от заинтересо-
ваните институции са представили главният 
прокурор, Висшият адвокатски съвет, Съюзът 
на юристите в България, Българският хел-
зинкски комитет и фондацията „Български 
адвокати за правата на човека“. 
Становищата, представени от заинтересо-
ваните институции и организации, са изцяло 
в подкрепа на искането на омбудсмана.
С изложените съображения се мотивира 
тезата за противоконституционност на разпо-
редбата на чл. 242а ИК поради противоречие 
с конституционните принципи на правовата 
държава (чл. 4), равенството на гражданите 
(чл. 6, ал. 2) и върховенството на Основния 
закон над другите закони – чл. 5, ал. 1 от 
Конституцията.
Посочва се, че с извършеното изменение 
на чл. 3 ИК е променена философията на 
правната уредба на правото на гражданите 
да избират държавните органи. От правото да 
се избира избирателното право е преуредено 
като „изпълнение на граждански дълг“, а гла-
суването е уредено като задължение. Твърди 
се, че новата законодателна концепция не 
намира опора в чл. 10 и 42 от Конституцията. 
След извършеното изменение на Избирателния 
кодекс българският гражданин вече не разпо-
лага със свободата на избор дали да се яви да 
гласува, защото му е вменено задължението да 
го стори. Поддържа се, че негативните правни 
последици, които са свързани с неизпълнение 
на това задължение и предвиждат при не­
упражняване правото на глас в два поредни 
избора от един и същи вид гласоподавателят 
да бъде заличаван от избирателния списък и 
включен в списъка на заличените лица за след-
ващите избори (чл. 242а, ал. 1 ИК), въвеждат 
ограничаване на избирателното право, каквото 
конституционната разпоредба на чл. 42, ал. 1 
не съдържа. Посочва се, че, от една страна, 
уредбата на правната възможност за включ-
ване на избирателя в избирателните списъци 
по отношение на сроковете не е обвързана с 
останалите норми на ИК и тази несъгласува-
ност представлява допълнително ограничение 
пред избирателя, и от друга – създава нера-
венство между различните групи избиратели 
при упражняване на избирателното им право. 
Редът за доказване на оправдано неучастие 
в два последователни избора (чл. 242а, ал. 4 
и 5) не е съобразен с действащата нормативна 
уредба относно съхранението на официални-
те документи, които избирателят следва да 
представи и за които е налице и непълнота по 
отношение на техния вид и произход. Това води 
до създаване на препятствия, които могат да 
се окажат непреодолими, и така да се стигне 
до лишаване от избирателно право, без тази 
последица да е конституционно допустима. 
Поддържа се също така, че въведените 
гаранции срещу възможния отказ на админи-
стративния орган по чл. 23, ал. 1 ИК, предвид 
кратките срокове и усложнената процедура за 
разглеждане и произнасяне по жалбите, създа-
ват допълнителни препятствия и по-скоро биха 
демотивирали лицата, желаещи да упражнят 
активното си избирателно право, да предприе-
мат съответните действия за преодоляване на 
създадените административни прегради с оглед 
включването им в избирателните списъци.