Държавен вестник, бр. 69, 2006 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  69
§ 3. Когато международен превоз, съставля-
ващ предмета на един-единствен договор,
включва в допълнение към железопътния пре-
воз морски превоз или трансграничен превоз
по вътрешен воден път, настоящите Единни
правила се прилагат, ако морският превоз или
превозът по вътрешен воден път се осъществя-
ва по линии, вписани в списъка на линиите,
предвиден в член 24, § 1 на Конвенцията.
§ 4. Настоящите Единни правила се прила-
гат също по отношение на отговорността на
превозвача в случай на смърт и на наранявания
на пътници за лицата, придружаващи пратка,
чийто превоз се осъществява в съответствие с
Единните правила CIM.
§ 5. Настоящите Единни правила не се при-
лагат при превозите, които се извършват меж-
ду гари, разположени на територията на грани-
чещи държави, когато инфраструктурата на тези
гари се управлява от един или повече управите-
ли на инфраструктура, принадлежащи към една
и съща от тези държави.
§ 6. Всяка държава, страна по конвенция за
директен международен железопътен превоз на
пътници от характер, сравним с настоящите
Единни правила, може, когато отправя молба
за присъединяване към Конвенцията, да декла-
рира, че ще прилага тези Единни правила само
по отношение на превозите, осъществявани
върху част от железопътната инфраструктура,
разположена на нейна територия. Тази част от
железопътната инфраструктура трябва да бъде
точно определена и да бъде свързана с железо-
пътната инфраструктура на държава членка.
Когато една държава е направила упоменатата
декларация, тези Единни правила се прилагат
само при условие че:
а) мястото на тръгване или местоназначе-
нието, както и маршрутът, предвидени в дого-
вора за превоз, са разположени върху посочена-
та инфраструктура; или
b) посочената инфраструктура свързва инф-
раструктурата на две държави членки и е била
предвидена в договора за превоз като маршрут
за транзитен превоз.
§ 7. Държавата, направила декларация в
съответствие с § 6, може да се откаже от нея във
всеки момент, като уведоми депозитаря. Това
отказване поражда действие един месец след
датата, на която депозитарят съобщи за него на
държавите членки. Декларацията преустановя-
ва действието си, когато конвенцията, упоме-
ната в § 6, първо изречение, престане да бъде в
сила за тази държава.
Член 2
Декларация за отговорността в случай на
смърт и на наранявания на пътници
§ 1. Всяка държава може във всеки момент
да декларира, че няма да прилага спрямо път-
ниците, пострадали от произшествия, които са
станали на нейна територия, всички разпоред-
би относно отговорността на превозвача в слу-
чай на смърт и на наранявания на пътници,
когато те са нейни граждани или лица с обичай-
но местожителство в тази държава.
§ 2. Държавата, направила декларация в
съответствие с § 1, може да се откаже от нея във
всеки момент, като уведоми депозитаря. Това
отказване поражда действие един месец след
датата, на която депозитарят запознае с него
държавите членки.
Член 3
Определения
За целите на настоящите Единни правила
изразът:
а) “превозвач” означава договорния превоз-
вач, с когото пътникът е сключил договора за
превоз по силата на тези Единни правила, или
последващ превозвач, който е отговорен на
основание на този договор;
b) “превозвач подизпълнител” означава пре-
возвач, който не е сключил договора за превоз
с пътника, но на когото превозвачът, упоменат
в буква а), е поверил изцяло или отчасти изпъл-
нението на железопътния превоз;
с) “Общи условия на превоз” означава ус-
ловията на превозвача под формата на общи
условия или на тарифи в законна сила във
всяка държава членка, които със сключване-
то на договора за превоз са станали нераздел-
на част от него;
d) “транспортно средство” означава мотор-
но превозно средство или ремарке, превозвани
във връзка с превоз на пътници.
Член 4
Отклонения
§ 1. Държавите членки могат да сключват
споразумения, предвиждащи отклонения от
настоящите Единни правила, изключително за
превозите, осъществявани между две гари, раз-
положени от едната и от другата страна на гра-
ницата, когато между тях няма друга гара.
§ 2. За превозите, извършвани между две
държави членки с транзитно преминаване през
държава нечленка, заинтересованите държави
могат да сключват споразумения, които се от-
клоняват от настоящите Единни правила.
§ 3. Ако не съществуват други международ-
ни публичноправни разпоредби, две или повече
държави членки могат да определят помежду
си условията, при които превозвачите се подчи-
няват на задължението за превозване на пътни-
ци, багаж, животни и транспортни средства в
съобщение между тези държави.
§ 4. Споразуменията, упоменати в § 1—3,
както и тяхното въвеждане в сила се съобща-
ват на Междуправителствената организация
за международни железопътни превози. Ге-
нералният секретар на Организацията уведо-
мява за тях държавите членки и заинтересо-
ваните предприятия.