Държавен вестник, бр. 70, 2018 г., стр. 55

БРОЙ  70	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55  
комисия за енергийно и водно регулиране 
(ДКЕВР), оспорва протеста по подробни съоб­
ражения, изложени в писмено становище. Не 
претендира разноски.
Представителят на Върховната админист­
ративна прокуратура, участващ по реда на 
чл. 192 от АПК, заявява мотивирано станови-
ще за основателност на протеста. Иска да бъде 
отменена оспорената разпоредба и да бъдат 
присъдени разноски в полза на Върховната 
административна прокуратура, като прави 
възражение за прекомерност на разноските 
на другите страни. 
Върховният административен съд, пето 
отделение, след като прецени доказателствата 
по делото и доводите на страните, намира 
следното:
По отношение приложимия закон
Съгласно чл. 142, ал. 1 АПК съответствието 
на административния акт с материалния закон 
се преценява към момента на издаването му, 
като моментът на издаване на нормативния 
административен акт представлява сложен 
фактически състав, в който освен всички 
действия по неговото приемане се включва 
и обнародването му в ДВ и влизането му в 
сила. Съгласно чл. 5, ал. 5 от Конституцията 
на Република България (Конституцията) всич-
ки нормативни актове се публикуват, което 
като принцип определя обнародването в ДВ 
като задължителен елемент от фактическия 
състав по издаване на нормативния акт, 
включващ процедура по изготвяне на проект, 
оповестяване, съгласуване, внасяне на пред-
ложение за приемане, вземане на решение за 
приемане, удостоверяване на съдържанието, 
обнародване и влизане в сила. Следователно 
дял втори „Производство пред администра-
тивни органи“ на АПК не е приложим по 
отношение производството по приемане на 
чл. 6, т. 1 от Тарифата, доколкото е приет и 
влиза в сила след приемане на оспорената 
разпоредба на чл. 6, т. 1 от Тарифата. Прецен-
ката относно спазването на процедурата по 
Закона за нормативните актове (ЗНА) следва 
да е съобразена с редакцията на закона към 
датата на приемане и обнародване на чл. 6, 
т. 1 от Тарифата. Като на основание чл. 15, 
ал. 1 от ЗНА е необходима и преценка за съ-
ответствието на оспорения нормативен акт с 
Конституцията и с другите нормативни актове 
от по-висока степен.
От друга страна, за настоящото съдебно 
производство е приложим дял трети „Про-
изводства пред съд“, глава десета, раздел III  
„Оспорване на подзаконови нормативни 
актове“ на АПК като действащ в момента 
процесуален закон.
По отношение допустимостта на протеста
Съгласно чл. 186, ал. 2 от АПК прокурорът 
има право да оспорва подзаконови нормативни 
актове. Предмет на оспорване е действаща раз-
поредба от подзаконов нормативен акт, което 
е допустимо според разпоредбата на чл. 185 от 
АПК. Разпоредбата на чл. 6, т. 1 от Тарифата 
представлява административноправна норма, 
която се отнася за неопределен и неограничен 
брой адресати и има многократно правно 
действие, което я дефинира като част от нор-
мативен административен акт по смисъла на 
чл. 75, ал. 1 АПК. Оспорването е направено 
срещу тази разпоредба, като са обосновани 
противоречия с нормативни актове от по-
висока степен, а именно ЗДТ и целите на ЗЕ.
По изложените съображения следва да се 
приеме, че подаденият протест от прокурор 
при Върховната административна прокуратура 
е процесуално допустим.
По отношение основателността на протеста
Според чл. 168, ал. 1 АПК, приложим 
към настоящото производство на основание 
чл. 196 от АПК, съдът не се ограничава 
само с обсъждане на основанията, посочени 
от оспорващия, а е длъжен въз основа на 
представените от страните доказателства да 
провери законосъобразността на оспорения 
административен акт на всички основания по 
чл. 146, а именно: липса на компетентност, 
неспазване на установената форма; наличието 
на съществено нарушение на административ-
нопроизводствените правила; противоречие с 
материалноправните разпоредби; несъответ-
ствие с целта на закона.
Съгласно чл. 28 от ЗЕ за изпълнение на 
регулаторните си правомощия по този закон 
Комисията събира такси за продажба на 
документи за провеждане на конкурси, като 
размерът на таксите се определя с тарифа, 
одобрена от Министерския съвет по предло-
жение на Комисията.
Разпоредбата на чл. 6, т. 1 от Тарифата 
гласи следното: „За предоставяне на комплект 
конкурсна документация за участие в кон-
курс по глава четвърта, раздел II от закона 
се събират следните такси:  1. на докумен-
тация за участие в конкурс по чл. 46, ал. 1 
от закона – 10 000 лв.;“. Несъответствие чрез 
използване  на множествено число при опре-
деляне на един размер за една такса трябва 
да се приеме като резултат от отмяна на част 
от нормата на чл. 6 от Тарифата с влязло в 
сила съдебно Решение № 10993 от 19.07.2013 г., 
постановено по адм. д. № 3327/2012 г. по описа 
на Върховния административен съд, обн. в 
ДВ, бр. 90 от 2014 г. 
Законовата разпоредба делегира право за 
издаване на тарифа, включително и относно 
таксите за продажба на документи за провеж-
дане на конкурси от КЕВР. Предоставянето 
на комплект конкурсна документация за 
участие в конкурс по чл. 46, ал. 1 от ЗЕ срещу 
заплащане на такса следва да се приеме, че