Държавен вестник, бр. 59, 2003 г., стр. 23

Б Р О Й  59
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
От една страна HLA идентичност се приема,
когато донор и реципиент са кръвни родствени-
ци и според сегрегационния анализ са наследи-
ли един и същ бащин или майчин HLA хапло-
тип, т. нар. генотипна HLA идентичност. В дру-
ги случаи HLA идентичност се доказва посред-
ством секвениране на всички споменати гени,
т. нар. фенотипна HLA идентичност.
IV.3.3.HLA съвместимост
Съществува консенсус, че за изхода на
трансплантацията са предиктивни полиморфиз-
мите на гените HLA-A, -B, -DRB1, -DQB1. В
случай, че повече донори са съвместими с паци-
ента по отношение на следните локуси: HLA-A,
-B, -DRB1, -DQB1, типизирането на HLA-С и
HLA-DРB1 локусите може да доведе до допъл-
нителен избор на донор.
Като HLA съвместими се определят двойки
от донор и реципиент, които при използване на
предпочитания метод за изследване са съвмес-
тими по отношение на трансплантационно зна-
чимите HLA локуси (A, B, DRB1, DQB1).
IV.3.4.Частична HLA съвместимост
Ако за даден пациент няма HLA съвместим
донор, може при определени клинични обстоя-
телства да се приеме частично HLA съвместим
донор, което означава донор, който при изпол-
зването на препоръчания метод за тестуване е
различен по най-малко един трансплантацион-
но значим HLA алел (A, B, DRB1, DQB1) с па-
циента.
IV.3.5. Ако за пациент има на разположение
повече от един донор с еднаква степен на съв-
местимост по отношение на HLA критериите
за избор, трябва да се вземат под внимание
следните допълнителни критерии за избор на
окончателен дарител:
• пол: ако е възможно за пациент мъж да се
избегне женски донор,
• възраст: по-млади донори са за предпочи-
тане пред по-възрастни,
• CMV статус: ако е възможно за CMV-нега-
тивен пациент да се избере CMV-негативен
донор,
• АВ0 кръвна група: предимство имат донор
и реципиент с една и съща АВ0 кръвна група.
IV.4. HLA типизиране и търсене на донор
IV.4.1.ТДФ и РТДФ
IV.4.1.1.Първоначални изследвания
Пациентите, техните братя, сестри и роди-
тели е задължително да бъдат тестувани за
HLA-A, -B, -DRB1, -DQB1 локусите.
Кандидат-донорите от разширената фами-
лия трябва да се изследват само по HLA-A,-B,
за да може да се получат данни за предварите-
лен избор. Само достатъчно HLA-A,-B съвмес-
тими кандидат-донори се тестуват окончател-
но за HLA- DRB1, -DQB1.
IV.4.1.2. Потвърждаващо HLA типизиране
След успешни ТДФ/РТДФ е задължително да
се повтори HLA-A,-B, -DRB1, -DQB1 изследване-
то на реципиента и неговия потенциален донор
чрез наново взета кръвна проба, преди ТХСК.
IV.4.2. ТДР
IV.4.2.1.Първоначални изследвания
Доброволците, включени в регистъра на
неродствени донори на костен мозък, е задъл-
жително да бъдат HLA типизирани за HLA-A,
-B, -DRB1 локусите в акредитирана от EFI или
ASHI лаборатория.
IV.4.2.2.HLA потвърждаващ тест на пациента
Преди започване на ТДР трябва да се про-
веде задължително молекулярно-генетично
HLA-A,-B, -DRB1, -DQB1 тестуване с наново
взета кръвна проба от пациента в акредитирана
от EFI или ASHI лаборатория по тъканна съв-
местимост, независимо че са налице данни за
HLA. Допълнителното типизиране на HLA-С е
оптимално.
IV.4.2.3.HLA потвърждаващ тест на потен-
циален донор
При наличие на HLA-A,-B,-DRB1 съвместим
потенциален донор се изисква нова кръвна про-
ба за потвърждаващо типизиране. Изискване-
то на кръвна проба от частично HLA съвмес-
тим донор за потвърждаващо типизиране се
преценява, когато няма подходящ HLA съвмес-
тим донор.
Потвърждаващото типизиране на потенци-
ални донори се извършва по молекулярно-био-
логични методи за HLA-A, -B, -DRB1,-DQB1 в
акредитирана от EFI или ASHI имунологична
лаборатория. Крайното тестуване на HLA-С е
оптимално в случай, че са на разположение
повече HLA-A,-B,-DRB1,-DQB1 съвместими
донори.
IV.5. Изисквана разрешителна способност на
HLA  типизирането
IV.5.1.Методи за HLA типизиране
IV.5.1.1.Конвенционална серология (микро-
лимфоцитотоксичен  тест)
Серологичният HLA тест е принципно с по-
малка разрешителна способност. Могат да се
различат основни антигени напр. В40 и подгру-
пи напр. В40 (60) и В40 (61).
IV.5.1.2.Молекулярно-биологично HLA ти-
пизиране [полимеразноверижна реакция (PCR)
с праймери, специфични за дадена секвенция
(SSP); с олигонуклеотидни проби, специфични
за дадена секвенция (SSOP); секвениране (SBT)]
В зависимост от праймерите/сондите PCR-
SSP или PСR-SSOP могат да имат определено
ниво на разграничаване, което:
• съответства на серологичните специфич-
ности и субспецифичности (Splits), т. нар. нис-
ко разграничително ниво,
• показва принадлежността на един HLA
признак към една дефинирана група от алели,
т. нар. типизиране със средна степен на разгра-
ничаване,
• позволява разпознаването на индивидуал-
ните алели, т. нар. типизиране с висока степен
на разграничаване.