Държавен вестник, бр. 88, 2021 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  88
в тази област. Те са предмет на тълкуване 
в редица решения на СЕС, уплътняващи 
нормативния текст на директивата, превръ-
щайки я така, без формално изменение, в 
регулаторен инструмент на Съюза, адекватен 
на развиващата се политическа концепция 
за устойчиво развитие в съвременния свят 
и на изискванията към моделите на пове-
дение по отношение на околната среда и 
биоразнообразието във всички сфери на 
обществения живот. Тази практика на СЕС, 
основана на общите принципи на правото 
на Съюза и на конкретни разпоредби от съ-
юзното законодателство, е неотделима част 
от правната рамка на ниво ЕС, в областта 
на околната среда и биоразнообразието, и 
тя обвързва също така органите на пуб-
личната власт, включително и съдилищата, 
на държавите членки при прилагането на 
националния правен инструмент, транспони-
ращ Директива 92/43/ЕИО. Като се отчита, 
че транспонирането на директивата на ЕС 
изисква да се следва концепцията на същата, 
нейната отправна позиция и установените 
на национално ниво мерки да са в съответ-
ствие с поставените цели, и да гарантират 
постигането на предписани от директивата 
задължителни за държавите членки резул-
тати, три основни положения в уредбата на 
опазването на биологичното разнообразие 
според ЗБР заслужават внимание:
Първо, като предвижда изрично, че опаз-
ването на типове естествени местообитания 
и местообитания на видове (растителни и 
животински) се осъществява чрез изграждане 
на Национална екологична мрежа, като част 
от екологичната мрежа на ЕС – Натура 2000 
(чл. 3, ал. 1 ЗБР), законодателят отразява въз-
приетото в преамбюла на Директива 92/43/
ЕИО разбиране за екологичното разнообразие 
като европейско природно наследство, под-
чертавайки неговия характер на приоритетна 
и споделена ценност за цялото европейско 
обединение, предполагаща общи усилия от 
държавите членки.
Второ, в разпоредбите на чл. 10 от закона 
подробно е уреден редът за определянето и 
обявяването на списъка на националните ЗЗ, 
ясно разграничен от реда за обявяване на 
„всяка“ ЗЗ по чл. 12. Прочитът на посочените 
законови разпоредби, ведно с разпоредбата 
от чл. 3, ал. 1 и във връзка с чл. 8 и чл. 9 
от този закон, не оставя съмнение за задъл-
жението на държавите членки, след като, 
по предложение и в съгласие с последните, 
Европейската комисия (ЕК) приеме списък 
на териториите от значение за Съюза (пър-
воначално – Общността, поради което и 
краткото обозначаване е ТЗО), да включат 
в Националната екологична мрежа тези те-
ритории като ЗЗ, на които са разположени 
обозначени със съответен код (по Натура 
2000) естествени местообитания и видове, 
предмет на защита. Класифицирането като 
ЗЗ води до автоматично разпростиране върху 
тези територии на действието на защитния 
режим, предвиден в чл. 6 от Директивата за 
местообитанията. Някои от тези местооби-
тания и видове се определят и като такива 
за приоритетна защита („приоритетни за 
опазване“ – чл. 6, ал. 2 и 3 ЗБР), каквото е 
и приоритетен тип природно местообитание 
62С0 „Понто-Сарматски степи“ на територи-
ята на община Каварна в границите на ЗЗ 
за местообитанията BG0000573 „Комплекс 
Калиакра“, на която територия са разположе- 
ни и поземлените имоти на жалбоподателите 
пред ВАС, оспорващи Заповед № РД-815 от 
12.12.2017 г. на министъра на околната среда 
и водите, с която е обявена тук посочената 
зона, и по повод на което съдебно производ-
ство е искането по настоящото дело.
Трето, ЗБР следва изискването и в двете 
природни директиви на ЕС определянето на 
местообитанията, включени в списъците на 
Директивата за местообитанията и в съот-
ветните национални правни актове, да се 
основава на изцяло научни данни така, че 
най-подходящите по брой и площ територии 
за опазването им да бъдат класифицирани 
като ЗЗ (чл. 10, ал. 5 ЗБР), осигуряващо 
кохерентност на Натура 2000 в ЕС. Именно 
изведените на основата на изцяло научни 
данни екологични изисквания на местооби-
танията и видовете са тези, които обуславят 
също така конкретните цели за „всяка“/за 
„съответната“ ЗЗ и адекватните на тях мерки 
за постигане на предписаните от директивата 
резултати, обвързващи държавите членки.
Отбелязването на всички тези обстоятел-
ства е важно за произнасянето в настоящото 
конституционно производство, защото те 
очертават съюзния политически и правен 
контекст, в който е приет и се прилага 
ЗБР. Като национален правен инструмент 
за транспониране на директивите на ЕС 
в областта на биоразнообразието, които 
конкретизират целите на Съюза в тази об-
ласт и дефинират резултатите, обвързващи 
държавите членки при известна свобода на 
преценка за конкретните мерки в ЗЗ от мре-
жата Натура 2000, ЗБР е акт на националния 
законодател, основан на правото на ЕС. Това 
поставя ЗБР, част от който е и оспорената 
разпоредба на чл. 12, ал. 7, в приложното 
поле на съюзното право с всички произ-
тичащи от това последици за органите на 
държавна власт при прилагането му, вклю-
чително и за всички национални съдилища. 
По-конкретно, следва да се има предвид 
функцията на националните съдилища като 
съдилища и по правото на ЕС, включително 
когато приложимият в производството пред 
тях закон транспонира директива на ЕС, и 
свързаните с тази функция отговорности. В 
тях се проектира имащият конституционен 
ранг ангажимент на РБ към ЕС – държавата 
да участва в неговото изграждане и развитие