Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 197

БРОЙ  96	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  197  
5.6. Предмет на правно регулиране
5.6.1. Органи
Структура на държавните органи в управлени­
ето на водния сектор. Прегледът на общата и спе­
циална нормативна уредба показва, че дейностите, 
които характеризират и определят държавното уп­
равление на водите във всичките му направления, 
са свързани основно с правата, компетенциите и 
отговорността на държавните органи и органите на 
местно самоуправление. Това произтича от харак­
тера на собствеността върху водите и основната 
част от водностопанските системи и съоръжения, 
които са публична държавна и общинска собстве­
ност, и от тенденциите и съдържанието на основ­
ните правни норми, които регулират дейностите 
по използването на водите в най-широк смисъл. 
Управлението на дейностите във водния отрасъл 
е прерогатив изключително на държавата, която 
има преки ръководни функции върху целия сектор 
и се явява:
· собственик на природния ресурс „води“ и вод­
ните тела и водните обекти;
· администратор и ръководител на режима и 
процесите на използване на водите;
· преобладаващ собственик, макар и опо­
средстван чрез държавните търговски дружества, 
на основната част от хидротехническата инфра­
структура;
· основен инвеститор на хидротехнически сис­
теми и съоръжения;
· икономически регулатор;
· контролен и административно-наказващ орган 
във всички направления на използване на водите.
Определящи характера на основната част от 
правоотношенията във водния сектор са админи­
стративно-правните елементи – видът и характерът 
на правната уредба и преобладаващият администра­
тивно-правен метод на организацията на отношени­
ята. Държавата определя пълноправно и едностран­
но характера и елементите на тази организация чрез 
законовата и подзаконовата уредба, възлага ръко­
водството и управлението изцяло на своите органи 
и структури и чрез механизмите на държавното и 
административното управление регулира, направля­
ва и контролира развитието на сектора. 
Дейностите по управлението на водния сектор 
са разпределени в системите и органите и регионал­
ните структури на седем министерства – Министер­
ството на околната среда и водите; Министерство­
то на регионалното развитие и благоустройството; 
Министерството на икономиката, енергетиката и 
туризма; Министерството на земеделието и храни­
те; Министерството на здравеопазването; Министер­
ството на вътрешните работи и Министерството на 
транспорта, информационните технологии и съоб­
щенията. Освен тях правомощия в този сектор имат 
ДКЕВР, Изпълнителната агенция по околна среда, 
Изпълнителната агенция по рибарство и аквакул­
тури, Изпълнителната агенция „Проучване и под­
държане на река Дунав“ (ИАППД), Изпълнителната 
агенция „Морска администрация“ (ИАМА) и Наци­
оналният институт по метеорология и хидрология 
към БАН (НИМХ).
Стопанските субекти, търговските дружества, 
юридическите лица с нестопанска цел и физиче­
ските лица могат да бъдат страна в тези отношения 
като ползватели на водите, като субекти по дей­
ностите за използването на водите и водностопан­
ските системи и съоръжения, но не и субекти на 
държавното управление на водите. 
Структурата на органите може да бъде раз­
глеждана в два варианта – тесен вариант, който 
включва органите в системата на Министерството 
на околната среда и водите, които имат основните 
правомощия за управление на водния сектор, и ши­
рок вариант, който включва и останалите минис­
терства с техните отраслови функции и съответните 
им регионални структури. Съгласно Закона за во­
дите основен орган на управление на национално 
ниво е министърът на околната среда и водите, а 
на басейново ниво са 4-та директори на басейнови 
дирекции, съгласно разделението на територията 
на страната на четири основни басейнови района. 
Анализът на разпоредбите на Закона за водите 
очертава по-тясната структура на органите на уп­
равление в следния състав – министърът на окол­
ната среда и водите, Висшият консултативен съвет 
по водите към него, Изпълнителната агенция по 
околна среда, директорите на четирите басейнови 
дирекции, басейновите съвети към тях, регионални­
те инспекции по околната среда и водите (РИОСВ) 
и директорите на националните паркове с функци­
ите им по ЗВ за териториите на тези паркове.
Министерството на околната среда и водите, 
както и басейновите дирекции не са част от струк­
турата на оправомощените органи, защото те не са 
органи, а са структури на помощна администрация, 
създадена да подпомага органа при изпълнение на 
неговите функции. Висшият консултативен съвет 
и басейновите съвети не са реално оправомощени 
органи от структурата на управление и ЗВ не им е 
предоставил други  компетенции, освен съвещател­
ните им функции, независимо от широкото участие 
на представители на най-различни държавни и об­
ществени институции в тях.
Изпълнителната агенция по околна среда е ор­
ган на национално ниво, а РИОСВ и директорите 
на националните паркове са органи на регионално 
равнище, но различно от басейновото ниво. Трите 
вида институции са тясноспециализирани органи в 
управлението на водите от системата на Министер­
ството на околната среда и водите. Законът им въз­
лага отделни и самостоятелни правомощия в тази 
област наред с тези на министъра и басейновите 
директори и всичко това ни дава основание да ги 
причислим към по-тясната структура. 
Поради високата степен на функционална и ор­
ганизационна зависимост от министъра на околна­
та среда и водите и във връзка с разпоредбите на 
чл. 196 ЗВ към по-тясната структура може да доба­
вим и Предприятието за управление на дейности­
те по опазване на околната среда (ПУДООС), 
въпреки че то не е пряко орган на управление по 
водите. То е основен източник за финансиране на 
дейността по управление на водите и тяхното опаз­
ване и възстановяване и има изрична уредба в ЗВ 
и ЗООС. Управителният орган на ПУДООС е този, 
който взема решения за разпределението на фи­
нансови средства във водния сектор, включително 
и на онези, които се събират чрез държавните так­
си, санкции и глоби.
В по-широкия вариант на структурата на орга­
ните по управление на водите влизат всички органи 
от по-тясната структура, изброени по-горе, заедно 
с останалите органи от различните нива на нацио­
налната система от органи на власт и управление, 
на които ЗВ е отредил правомощия. Нивата в тази 
структура са повече и включват преди всичко На­
родното събрание като върховен орган на законо­