Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 24

СТР.  24	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
представители (чл. 63 от Конституцията). 
Влязлата в сила присъда на наказателния 
съд е задължителна и поради тази причина 
Народното събрание ще трябва да се съобрази 
с нея, като за целта приеме решение, чиито 
последици са свързани с предсрочното прек- 
ратяване на правоотношение на политическо 
представителство, както и с конституционното 
изискване Народното събрание да се състои 
от определен брой народни представители. 
Според чл. 72, ал. 1, т. 3 от Конституцията 
пълномощията на народен представител се 
прекратяват предсрочно при установяване 
на неизбираемост или несъвместимост. Член 
72, ал. 2 от Конституцията изрично определя 
органа, който трябва да се произнесе – Кон-
ституционният съд. В случая, за разлика 
от предходните основания по чл. 72, ал. 1, 
т. 1 и 2 от Конституцията, става въпрос за 
правен спор, който трябва да бъде разрешен 
от Конституционния съд с решение. С него 
той установява факта на неизбираемост или 
несъвместимост и прекратява пълномощията 
на народния представител. Очевидно идеята 
на развитата в Конституцията уредба е във 
всички случаи на правен спор въпросът за 
предсрочното прекратяване на пълномощи-
ята на народен представител да се решава 
от Конституционния съд. Липсва ли обаче 
правен спор, а това са случаите на подаване 
на оставка или произнасяне на съд с влязла 
в сила присъда, респ. изтърпяването на нака-
занието лишаване от свобода не е отложено, 
съответното обстоятелство се констатира от 
Народното събрание и то прекратява пред-
срочно пълномощията на народния пред-
ставител. Само в един случай предсрочното 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител става автоматично, без да е 
необходимо решение, и това са случаите на 
смърт (чл. 72, ал. 1, т. 4 от Конституцията).
В заключение, според Конституционния съд 
предсрочното прекратяване на пълномощията 
на народен представител се осъществява само 
на точно посочени в Конституцията основания. 
Със закон или с Правилника за организаци-
ята и дейността на Народното събрание не 
могат да бъдат установявани други основания. 
Правната природа и съдържанието на право-
отношението на политическо представител-
ство изключват подобна възможност. Когато 
прекратяването на пълномощията на народен 
представител е свързано с конкретен правен 
спор, който изисква на базата на конкретни 
факти да се правят и правни заключения, 
Конституцията овластява Конституционния 
съд да го разреши. Тук следва да попаднат и 
случаите, когато народен представител, след 
като е бил избран, е придобил чуждо граж-
данство или е бил поставен под запрещение. 
Обратно, в онези специално посочени в Кон-
ституцията случаи, в които липсва правен 
спор с предмет предсрочното прекратяване 
на пълномощията на народен представител, 
компетентно да се произнесе е единствено 
Народното събрание освен в случаите на 
смърт, което е юридическо събитие и по 
него не е необходимо произнасяне, защото тя 
автоматически прекратява всички правоот-
ношения, по които починалият е бил страна.
Конституцията изхожда от разбирането, 
че предвид неговия характер и предназна-
чение трябва да гарантира стабилността на 
правоотношението на политическо предста-
вителство и затова допуска предсрочното 
му прекратяване единствено на основата на 
посочени в нея основания. Оттук се налага 
и заключението, че текстовете, където се 
уреждат тези основания, е необходимо да 
бъдат тълкувани и прилагани стриктно и 
това обстоятелство изключва разширяване 
съдържанието на обхванатите от тях хипоте-
зи, както и обратното – на „привързване“ на 
определените правни последици към други 
хипотези. Конституционният съд намира за 
необходимо също така да отхвърли виждането, 
според което понятията, които са използва-
ни в чл. 72, ал. 1 от Конституцията относно 
основанията за предсрочното прекратяване 
на пълномощията на народен представител, 
имат не обикновения смисъл, с който те се 
използват в действащата у нас правна систе-
ма, а друг смисъл. Понятия, като „подаване 
на оставка“, „влизане в сила на присъда“, 
„неизбираемост“, „несъвместимост“, „смърт“, 
са понятия с утвърдено правно значение и 
доколкото липсват указания за друго, се из-
ползват в един и същи смисъл във всички 
нормативни актове, в т.ч. и в Конституцията.
3. Според чл. 151, ал. 2 от Конституцията 
решенията на Конституционния съд влизат 
в сила три дни след обнародването им. Спе-
циално по отношение на решенията, с които 
се установява противоконституционност на 
закон, както и на други актове на Народното 
събрание или на актовете на президента на 
Република България, Конституцията допълва, 
че те не се прилагат от деня на влизането на 
решението в сила. Член 14, ал. 3 от Закона 
за Конституционен съд поначало възпро-
извежда чл. 151, ал. 2 от Конституцията, а 
ал. 4 посочва дата на влизане в сила на други 
решения, извън тези, с които се установява 
неконституционност по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията. Според нея решенията по 
спорове за законност на избора на президент, 
вицепрезидент или народен представител, за 
установяване на неизбираемост и несъвмес-
тимост на народен представител, както и за 
фактическа невъзможност за изпълнение на за-
дълженията и несъвместимост на съдия влизат 
в сила от датата на постановяването им, преди 
тяхното обнародване (Решение № 17/1995 г. 
по к.д. № 2/1995 г.). С Решение № 11/1993 г.