Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 34

С Т Р .  34
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
и начислената до момента амортизация на аморти-
зируемия актив. Тя не може да бъде по-ниска от
остатъчната стойност на актива.
Метод на амортизация—начинът, по който се
определя размерът на амортизацията през отдел-
ните отчетни периоди в рамките на срока на год-
ност на амортизируемия актив. Методите на амор-
тизация могат да бъдат линейни и нелинейни.
Определяне на срока на годност
3. При определянето на срока на годност на
амортизируемия актив предприятието следва да
се съобрази със:
а) предполагаемото физическо износване, кое-
то включва:
—гаранционния срок;
—степента на използване на възможностите
(натоварването) на актива;
—условията, при които ще се ползва активът;
—предоставената информация от предприяти-
ето производител за срока на безаварийното пол-
зване на актива в зависимост от условията на пол-
зването и натоварването му;
—възможността на предприятието да извърш-
ва икономически обосновани разходи за поддър-
жане на физическото състояние на актива или
възможността за сключване на договори за под-
дръжка на актива от други предприятия;
—обвързаността на употребата на актива с дру-
ги активи в предприятието; в този случай е въз-
можно срокът на годност на актива да зависи от
срока на годност на обвързаните с неговата упот-
реба други активи;
—експертните мнения;
—наличието на договор за подмяна на актива
след изтичането на определен срок, от които пред-
приятието смята да се възползва;
—натрупания в предприятието опит в ползва-
нето на подобен вид активи и т.н.;
б) предполагаемото морално остаряване, кое-
то включва:
—плановете, приети от предприятието, за пое-
тапно или цялостно обновление, прекратяване или
промяна на досегашната му дейност;
—вероятността на пазара да се появи усъвър-
шенстван вариант на актива, който икономически
да е по-изгоден за употреба в дейността на предп-
риятието;
—моралното остаряване на ползваната в пред-
приятието технология;
—прогнозираните промени в пазарното търсе-
не на произвежданите от предприятието продукти
и услуги чрез актива;
—възможността активът да се ползва и за дру-
ги, различни от тези при закупуването му цели;
—прогнозите на специалисти за моралното
остаряване на актива и т.н.;
в) ограниченията върху ползването на актива—
правни, фактически и т.н.
Остатъчна стойност
4.1. При определянето на остатъчната стойност
на амортизируемия актив следва да се имат пред-
вид очакваните разходи по извеждането на актива
от употреба, които могат да бъдат:
а) разходи, свързани с бракуването на актива,
които се коригират със сумата на материалите и
резервните части, получени при бракуването на
актива;
б) разходи, свързани със замяната на актива с
друг актив или с продажбата му—транспортни,
товаро-разтоварни, комисионни и т.н.;
в) разходи, свързани с възобновяване на среда-
та, върху която активът оказва влияние.
4.2. Когато остатъчната стойност на амортизи-
руемия актив е незначителна по размер или процент-
но спрямо отчетната му стойност, тя може да се
пренебрегне. Амортизируемата стойност на актива
в тези случаи е равна на отчетната му стойност.
Степента на значителност се определя от предприя-
тието и се оповестява в счетоводната политика.
Методи на амортизация
5.1. При линейния метод амортизацията се раз-
пределя пропорционално на периодите, които об-
хващат предполагаемия срок на годност на амор-
тизируемия актив. Този метод се прилага тогава,
когато предприятието не може да определи пол-
зата от употребата на активите в рамките на сро-
ка на годност.
5.2. При нелинейните методи размерът на амор-
тизацията е различен в отделните периоди на пред-
полагаемия срок на годност на амортизируемите
активи. Те могат да бъдат:
а) намаляващи нелинейни методи на аморти-
зация, при които във всеки следващ период в рам-
ките на предполагаемия срок на годност на амор-
тизируемите активи размерът на амортизацията е
по-малък от предходния период.
Тези методи се прилагат тогава, когато пред-
приятието е определило, че ползата от активите
е предимно в началото на срока им на годност и
впоследствие намалява. Това е икономически
обосновано, когато активът се използва за про-
дукти и услуги с подсигурен или бързо развиващ
се пазар, който се очаква впоследствие да се стес-
ни, независимо от причините—насищане на паза-
ра, очакване на пазара на нов или по-усъвършен-
стван продукт или услуга и т.н.
Такива методи са:
—методът на намаляващия се остатък;
—методът на равномерното намаляване;
—методът на намаляващата се сума на числата;
—методът на неравномерното намаляване.
б) увеличаващи нелинейни методи на аморти-
зация, при които във всеки следващ период в рам-
ките на предполагаемия срок на годност на амор-
тизируемите активи размерът на амортизацията е
по-голям от предходния период.
Тези методи се прилагат тогава, когато пред-
приятието е определило, че ползата от активите
е предимно в края на срока им на годност, а не в
началото. Това е икономически обосновано, ко-
гато активът се използва за продукти и услуги, за
които още не е достатъчно подсигурен или раз-
ширен съществуващият пазар—предимно за про-
дукти или услуги, които изискват контролен, про-
бен или тестващ период за пускането им в масова
продажба и т.н.
Такива методи са:
—методът на равномерното увеличаване;
—методът на увеличаващата се сума на числата;
—методът на неравномерното увеличаване.
5.3. Предприятието може да прилага различни
методи на амортизация за различните групи от
сходни по предназначение активи. За една и съща
група сходни активи не се допуска прилагането на
различни методи на амортизация.
5.4. Избраните от предприятието методи за
амортизация се прилагат последователно през
отделните отчетни периоди.
Начисляване и отчитане на амортизацията
6.1. Начисляването на амортизацията започва от
месеца, следващ месеца, в който амортизируемият
актив е придобит или въведен в употреба.