Държавен вестник, бр. 19, 2020 г., стр. 5

БРОЙ  19	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
ПРЕЗИДЕНТ
НА РЕПУБЛИКАТА
УКАЗ № 46
На основание чл. 98, т. 1 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 465, 
т. 5 и чл. 466 от Изборния кодекс
П О С Т А Н О В Я В А М :
Насрочвам нов избор за кмет на кметство 
Карагеоргиево, община Айтос, област Бургас, 
на 14 юни 2020 г.
Издаден в София на 27 февруари 2020 г.
Президент на Републиката: 
Румен Радев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: 
Данаил Кирилов
2157
УКАЗ № 47
На основание чл. 98, т. 7 от Конституцията 
на Република България във връзка с чл. 11, 
ал. 1 от Закона за Националната служба за 
охрана
П О С Т А Н О В Я В А М :
Назначавам полковник Милен Анчев Ру-
сев на длъжността заместник-началник на 
Националната служба за охрана.
Изпълнението на указа възлагам на на-
чалника на Националната служба за охрана.
Издаден в София на 27 февруари 2020 г.
Президент на Републиката:  
Румен Радев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: 
Данаил Кирилов
2158
ДЕКЛАРАЦИЯ
по повод 150 години от създаването на Бъл­
гарската екзархия
Всяка модерна нация и държава има вър-
хови изяви, които не само будят гордост и 
подкрепа сред съвременниците на събитието, 
но оставят трайни следи на възхищение и при-
знателност сред бъдните поколения. Подобно 
събитие, което се откроява и бележи важен 
етап от обществено-политическото и духовно 
развитие на българския народ, е учредява-
нето на Българската екзархия. Създадена по 
силата на султански ферман на 27 февруари 
1870 г. и оповестена броени часове по-късно 
сред българите в Османската империя, тя 
узаконява връх в борбите на българското 
църковно-просветно движение и устремле-
нията на духовните му водители, заели се с 
нелеката задача да възстановят Българската 
православна църква.
От деня на подписването на фермана Екзар-
хията се превръща в единствената легитимна 
институция, която представлява българския 
народ пред османското правителство и пред 
външния свят до създаването на българска 
държава през 1878 г. В първоначалния є об-
хват, посочен в чл. 10 от учредителния ферман, 
редом с други български епархии, в нейния 
диоцез влизат Нишка, Пиротска и Велешка 
епархия. Територията на екзархията ясно 
очертава земите на българската народност. 
Малко по-късно, по свое волеизлияние, към 
Екзархията се присъединяват и българите от 
три епархии – Скопска, Охридска и Битолска. 
Народното допитване показва, че повече от 
2/3 от населението в тези земи категорично 
желае български учители и свещеници, въп­
реки че името България все още отсъства от 
картата на Европа. 
Устремът на българските духовни водачи 
не е спрян и след решението на Вселенската 
патриаршия да обяви Българската православна 
църква за схизматична през 1872 г. Съобра-
женията са политически, но са представени 
пред „външния свят“ като канонически и се 
отстояват дълголетно.
След появата на бленуваното от векове 
свободно Отечество, Екзархията още по-на-
стойчиво подкрепя желанието на българите, 
останали извън пределите на Княжеството за 
духовно обединение. Екзархийските духовни и 
просветни центрове се превръщат в ковачница 
на „строители“ на българската държава – ин-
телектуалци, държавници, политици, препо-
даватели, общественици, военни дейци, и не 
на последно място – смели революционери. 
Учителите в Солун, Сяр, Битоля, Крушево, 
Прилеп, Ресен, Скопие, Струга, Охрид, Щип, 
Лозенград, Одрин и другаде, самите те преки 
участници в българското националноосвободи-
телно движение, обучават хиляди деца не само 
на четмо и писмо, но и на беззаветна преданост 
и отдаденост към род и родина, език и вяра. 
Ние, народните представители от 44-то 
Народно събрание, имайки предвид огромната 
роля и място на Екзархията в историята на 
българския народ, сме убедени, че 150-годиш-
ният юбилей заслужава особено внимание, 
защото раждането и развитието на тази свята 
духовна институция възстанови мястото на 
България не само като национално църковно-
просветно и културно огнище на Балканите, 
но и като неотменим европейски цивилиза-
ционен фактор. 
Декларацията е приета от 44-то Народно 
събрание на 28 февруари 2020 г. и е подпечатана 
с официалния печат на Народното събрание.
Председател на Народното събрание: 
Цвета Караянчева
2142