Държавен вестник, бр. 95, 2018 г., стр. 21

БРОЙ  95	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
 5. При ръководството на открито, достъпно 
за обществеността парламентарно заседание 
председателят на Народното събрание изпъл-
нява представителни и организационни функ-
ции, които са му възложени от Конституцията. 
Обстоятелството, че определени обществени 
групи са станали жертва на комунистичес­
кия режим, в частност и на така наречения 
„възродителен процес“, е всеизвестно, не се 
оспорва от хора с различни политически 
убеждения. Нещо повече, признато е с ре-
дица парламентарни актове (напр. Закона 
за обявяване на комунистическия режим в 
България за престъпен – ДВ, бр. 37 от 2000 г.). 
Затова, когато на заседанието, проведено на 1 
февруари 2018 г., председателят на Народното 
събрание, следвайки предварително приетия 
дневен ред, е предложил засвидетелстване 
на почит към жертвите на комунизма, той 
е действал в пълно съответствие с изисква-
нията на закона и общоприетия морал. По 
принцип недопустимо е негов заместник да 
го затруднява при изпълнението на консти-
туционните му правомощия, защото самата 
Конституция задължава заместник-председа-
теля да подпомага председателя, а не да му 
пречи при осъществяване на дейността му 
(чл. 77, ал. 2, т. 1). 
 В конкретния случай с поведението си в 
пленарната зала, надлежно документирано в 
съставената стенограма, Валери Жаблянов 
съвсем съзнателно, без извинително основание 
е затруднил изпълнението на задълженията на 
председателя на Народното събрание. Ритуалът 
по изразяване на уважение спрямо жертвите 
на комунизма е бил включен в дневния ред на 
конкретното заседание, тъй като е съвпадал 
с датата на съответно историческо събитие с 
важно значение и сериозни последици. При 
обявеното от парламентарния председател 
начало на едноминутно мълчание като акт 
на засвидетелстване на почит към опреде-
лена категория пострадали лица народният 
представител Жаблянов е продължил да 
говори, включително и при вече изключени 
микрофони, предявявайки очевидно несъв-
местими с конкретния повод нови искания 
за изразяване на почит към други жертви на 
политическо насилие, осъществено в съвсем 
различен период от националната история. 
Дали поведението му е съдържало признаци 
на политическа нетолерантност и провокация, 
е без правно значение. Съществено е това, че 
то е било несъвместимо с конституционното 
му задължение като заместник-председател 
на Народното събрание да подпомага пред-
седателя при надлежното изпълнение на ус-
тановените в Основния закон правомощия. 
Следователно в мотивите към подлежащото 
на конституционен контрол решение дейст-
вията на Валери Жаблянов, осъществени в 
заседателната зала на Народното събрание на 
1 февруари 2018 г., правилно са оценени като 
грубо възпрепятстване на установения ред за 
провеждане на парламентарното заседание и 
с основание са квалифицирани като наруше-
ние по чл. 5, ал. 1, т. 2 ПОДНС във връзка с 
чл. 77, ал. 2 от Конституцията.
 6. В случая обаче останалите две прояви, 
третирани от подложения на контрол за кон-
ституционосъобразност акт като нарушения на 
правомощията на заместник-председателя на 
Народното събрание, по своето съдържание 
не представляват ненадлежно изпълнение на 
конституционни задължения, а са израз на 
правото на всеки народен представител на ос-
новата на своите политически идеи и мироглед 
да дава оценки на събития със съществена 
обществена значимост. Без значение е дали 
тези оценки съответстват на историческата 
истина, дали са обективни и справедливи, 
дали се възприемат от другите и т.н. Важното 
е, че позволеното политическо слово не може 
да се свърже с ненадлежното изпълнение на 
функциите, които Конституцията е възлагала 
на Валери Жаблянов в качеството му на за-
местник-председател на Народното събрание. 
Във връзка с това трябва да се подчертае, че 
ако наистина сме искрени в желанието си 
да живеем в условията на демокрация, сме 
длъжни да приемаме всички онези принципни 
положения, които са неотменими елементи 
на нейната сърцевина. В настоящия казус 
става въпрос за такива основополагащи кон-
ституционни ценности, като плурализма на 
политическия дебат, правото на всеки народен 
избраник да действа по съвест и убеждение, 
правото на гражданина на свободно изразя-
ване и разпространяване на мнение и идеи.
 Съпричастността на засегнатия от оспоре-
ното решение народен представител към под-
готовката на партийна декларация, включваща 
отношение към създаването и дейността на 
така наречения „Народен съд“, и изразеното в 
негово изказване от парламентарната трибуна 
неодобрение на сключен от правителството 
международен договор не могат да бъдат опре-
делени като нарушения на конституционните 
задължения на заместник-председателя на На-
родното събрание. Следователно в настоящата 
хипотеза не е налице системността, която е 
необходима предпоставка за прилагането на 
чл. 5, ал. 1, т. 2 ПОДНС във връзка с чл. 77, 
ал. 2 от Конституцията. Затова решението 
за освобождаване на Валери Жаблянов от 
заемания от него пост в ръководството на 
парламента е взето в нарушение на ПОДНС, 
а във връзка с това е несъвместимо и с прин-
ципа на правовата държава по смисъла на 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията.
Конституционен съдия: 
Румен Ненков