Държавен вестник, бр. 58, 2010 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  58
(4) Методите по ал. 3 се определят с методики, 
които се утвърждават от министъра на околната 
среда и водите, при необходимост – съвместно 
с други компетентни ведомства.
(5) Вземането на проби и анализите по ал. 1 
се извършват съгласно инструкциите по чл. 22, 
ал. 1 от Наредба № 7 от 1999 г. за оценка и 
управление качеството на атмосферния въздух.
Г л а в а  п е т а
ОЦЕНКА НА НИВАТА НА ОЗОН В АТМОС­
ФЕРНИЯ ВЪЗДУХ
Чл. 18. (1) Горните и долните оценъчни 
прагове за нивата на озон в атмосферния 
въздух са определени в раздели ІІ и ІІІ на 
приложение № 3.
(2) РОУ на КАВ се разпределят (класифици­
рат) в съответствие с установените в резултат на 
оценката превишения на оценъчните прагове.
(3) Границите на районите по ал. 2 се опре­
делят и утвърждават от министъра на околната 
среда и водите.
(4) Разпределението на РОУ се преразглежда 
не по-малко от един път на всеки пет години.
(5) Разпределението на РОУ се преразглежда 
и преди изтичане на срока по ал. 4 в случаите 
на настъпили значителни изменения на дейнос­
тите във връзка с нивата на озон или неговите 
прекурсори в атмосферния въздух. 
Чл. 19. (1) В РОУ, в които резултатите от 
измерванията през някоя от предходните пет 
календарни години показват, че в тях е налице 
превишаване на дългосрочните целеви норми 
(ДЦН), определени в раздел ІІІ на приложение 
№ 3, се извършват постоянни измервания на 
нивата на озон.
(2) В случаите, когато не са налице необ­
ходимите достоверни и представителни данни 
за предходните 5 календарни години, видът на 
измерванията по ал. 1 се определя въз основа 
на данни от представителни програми за из­
мерване нивата на озон, допълнени с резултати 
от инвентаризация на емисиите на неговите 
прекурсори и дисперсионно моделиране на 
КАВ по отношение образуването на озон в 
приземния атмосферен слой. 
Чл. 20. Точките за вземане на проби при 
измерванията за определяне на нивата озон в 
атмосферния въздух се разполагат при спазване 
на условията, посочени в приложение № 12.
Чл. 21. (1) Минималният брой ПМ на 
нивата на озон в атмосферния въздух чрез 
постоянни измервания в рамките на даден 
РОУ на КАВ се определя съгласно раздел І 
на приложение № 13.
(2) В случаите, когато извършваните постоян­
ни измервания са единствен източник на данни 
за нивата на озон в даден РОУ, необходимият 
брой точки за вземане на проби се определя 
поотделно за всеки район, в който оценката на 
КАВ чрез измервания е задължителна. Броят 
на ПМ не може да бъде по-малък от мини­
малния брой, определен съгласно раздел І на 
приложение № 13.
Чл. 22. В РОУ по чл. 21, ал. 1, в които резул­
татите и данните от измерванията се допълват 
с такива, получени чрез други методи за оценка 
(инвентаризация на емисиите, дисперсионно 
моделиране и/или индикативни измервания), 
минималният брой постоянни ПМ в даден 
РОУ може да бъде намален при спазване на 
следните условия:
1. наличната допълнителна информация 
осигурява идентично ниво на оценка на КАВ 
по отношение на установените норми (КЦН и 
ДЦН), алармен и информационен праг – праг 
за предупреждаване на населението и праг за 
информиране на населението;
2. броят и обхватът на ПМ, извършващи не­
прекъснати измервания за оценка на КАВ, както 
и пространствената разрешителна способност 
на другите методи за оценка, са достатъчни 
за определяне на концентрацията на озон в 
съответствие с изискванията за качество на 
данните, определени в раздел І на приложение 
№ 8, а резултатите от оценката отговарят на 
изискванията на раздел ІІ на приложение № 8;
3. във всеки РОУ е налице не по-малко от 
един ПМ на всеки два милиона жители или 
на всеки 50 000 km2 от територията му в за­
висимост от това в кой от случаите броят на 
ПМ е по-голям;
4. във всеки РОУ броят на ПМ е не по-
малко от един;
5. във всички ПМ, с изключение на извън­
градските фонови ПМ съгласно условията по 
раздел І от приложение № 12, се извършва 
измерване на нивата на азотен диоксид.
Чл. 23. В случаите по чл. 22 резултатите, 
получени чрез други методи за оценка (инвента­
ризация на емисиите, дисперсионно моделиране 
и/или индикативни измервания), се използват 
за допълване на резултатите от непрекъснатите 
измервания при оценка на съответствието с 
установените норми (КЦН и ДЦН).
Чл. 24. (1) Измерванията на нивата на азотен 
диоксид в атмосферния въздух се извършват 
в не по-малко от 50 % от ПМ по чл. 21, ал. 2 
съгласно изискванията на раздел І от прило­
жение № 13.
(2) Измерванията по ал. 1 са непрекъснати 
освен в извънградските фонови ПМ съгласно 
условията в раздел І от приложение № 12, в 
които се използват и други методи на измерване.
Чл. 25. В РОУ, в които резултатите от 
измерванията през всяка от предходните пет 
календарни години показват, че в тях не е 
налице превишаване на ДЦН, минималният 
брой ПМ се определя съгласно раздел ІІ от 
приложение № 13. 
Чл. 26. (1) ИАОС изгражда в рамките на 
НСМОС и поддържа не по-малко от един ПМ 
на територията на страната, в който се опреде­
лят нивата на прекурсорите на озон, посочени 
в приложение № 14.
(2) Общият брой и местоположението на 
ПМ по ал. 1 се определят в съответствие с 
изискванията на приложение № 14.