Държавен вестник, бр. 47, 2005 г., стр. 31

Б Р О Й  47
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ЕКСПЕРТИЗА НА ТРАЙНО НАМАЛЕНАТА
 РАБОТОСПОСОБНОСТ
Чл. 56. Експертизата на трайно намалената
работоспособност включва определяне на:
1. степента на трайно намалената работо-
способност в проценти спрямо здравия човек;
2. потребността от чужда помощ и срока;
3. срока на инвалидността и датата, на която
изтича определеният срок на инвалидност;
4. началната дата на трайно намалената ра-
ботоспособност (дата на инвалидизиране);
5. причинната връзка между увреждането
(смъртта) и трудовата злополука, условията на
труд, при които е работило освидетелстваното
лице, включително при военна и гражданска
инвалидност;
6. противопоказаните условия на труд;
7. трудоспособно ли е лицето за работното си
място и необходимостта от трудоустрояване;
8. характера на заболяването—професиона-
лен или общ;
9. препоръки за по-нататъшно наблюдение
и рехабилитация, режим на живот и обучение—
при деца до 16-годишна възраст.
Чл. 57. Степента на трайно намалената ра-
ботоспособност се определя въз основа на под-
робна клинико-експертна анамнеза, задълбо-
чен клиничен преглед, насочени лабораторни и
функционални изследвания и данните от налич-
ната медицинска документация, даващи пред-
става за функционалното състояние на заболе-
лия орган и организма като цяло.
Чл. 58. (1) Установеното увреждане, стади-
ят на неговото развитие и обусловеният функ-
ционален дефицит се съобразяват със съответ-
ната отправна точка съгласно приложение № 1.
Ако приетата точка предвижда диапазон “от
... до ...”, процентът на намалената работоспо-
собност се съобразява със степента на устано-
вения дефицит.
(2) Когато установеното увреждане не е по-
сочено като отправна точка в приложение № 1,
но обуславя значителен функционален дефи-
цит, за критерий се взема най-близката по съ-
държание точка, като в експертното решение
се вписва “във връзка с точка ...” и се прави
подробна обосновка.
(3) При наличие на множествени уврежда-
ния, посочени като отправни точки в прило-
жение № 1, крайният процент на намалената
работоспособност (социалната адаптация) се
определя по Методиката за прилагане на от-
правните точки за оценка на трайно намале-
ната работоспособност в проценти съгласно
приложение № 2.
(4) Увреждания, които не са посочени като
отправни точки и не обуславят функционален
дефицит или дефицитът е незначителен, не се
вземат предвид при определяне процента на
намалената работоспособност.
Чл. 59. Критериите за оценка на намалената
работоспособност са еднакви независимо от
повода, за който се освидетелства лицето (пен-
сиониране, социално подпомагане, освобожда-
ване от такси и данъци и др.).
Чл. 60. Процентите на трайно намалената
работоспособност по повод увреждане, причи-
нено от общо заболяване, и по повод уврежда-
не, при което се определя причинна връзка (тру-
дова злополука, професионална болест, военна
инвалидност и др.), се определят поотделно.
Чл. 61. (1) При внезапно починало лице
ТЕЛК и НЕЛК се произнасят само по причин-
ната връзка въз основа на наличната медицин-
ска документация и протокола от аутопсията.
(2) При липса на протокол от аутопсията
ТЕЛК и НЕЛК не се произнасят по причинната
връзка.
Чл. 62. Когато процентът на трайно намале-
ната работоспособност се завишава при непро-
менено здравословно състояние, се прави под-
робна мотивировка със:
1. неправилна оценка при предишното осви-
детелстване;
2. допусната фактическа грешка;
3. други причини.
Чл. 63. (1) При тежка степен на намалена
работоспособност (над 90 на сто) ТЕЛК (НЕЛК)
се произнася и по потребността от чужда помощ.
(2) Чужда помощ се определя на лица, които
не са в състояние да се самообслужват в битово
отношение (ставане, обличане, тоалет, хранене
и др.), на слепи, както и на психично болни,
които не са в състояние да контролират дейст-
вията си.
(3) При децата чужда помощ може да се
определи и при намалени възможности за со-
циална адаптация под 90 на сто в зависимост от
естеството на заболяването и възможността за
отглеждането им в детско заведение.
(4) Териториалната експертна лекарска ко-
мисия и НЕЛК определят чужда помощ при
децата, когато тя е обусловена от заболявания-
та, а не от възрастта им.
Чл. 64. (1) Срокът на инвалидността е от ед-
на до 3 години в зависимост от характера на
увреждането, динамиката на неговото развитие
и възможностите за възстановяване на работо-
способността.
(2) Крайната дата на срока на инвалидизи-
ране е 1-во число на месеца, през който е било
извършено освидетелстването.
(3) Когато преосвидетелстването е извърше-
но след датата по ал. 2, в решението си ТЕЛК
отбелязва закъснението и причините за това.
(4) При дефинитивни състояния без възмож-
ност за пълно или частично възстановяване на
работоспособността се определя пожизнен срок
на инвалидността.
(5) При множествени увреждания, някои от
които не са дефинитивни, срокът на инвалид-
ността се определя съгласно ал. 1.