Държавен вестник, бр. 69, 2010 г., стр. 46

СТР.  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  69
засилен контрол на антибиотичната употреба 
с цел избягване на допълнително селектиране 
и разпространение на резистентност. 
3.5. Ендемичната антибиотична резистент­
ност се контролира чрез:
3.5.1. Осигуряване на правилна антибиотична 
употреба:
– оптимален избор, доза и продължителност 
на антибиотичната терапия;
– профилактика, основана на локална бол­
нична антибиотична политика;
– мониториране и антибиотична резистент­
ност.
3.5.2. От особено значение за контрола на 
антибиотичната резистентност са:
– рутинното и стриктно спазване на протоко­
лите за различните манипулации и процедури;
– мерките за контрол и превенция на инфек­
циите (осигуряване на подходящи условия за 
адекватна хигиена на ръцете, бариерни защитни 
мерки и мерки за контрол на външната среда).
3.5.3. Подобряване практиката при изписване 
на антибиотици чрез обучение и по админи­
стративен път.
3.5.4. Ограничаване употребата на анти­
биотици за локално приложение и на т.нар. 
стратегически антибиотици.
4. Множествено-резистентни микроорганиз­
ми (микроорганизми с нарастващо епидемично 
значение (alert microorganisms).
4.1. MRSA (methicillin – резистентни S.aureus) 
MRS-CNS-метицилин/оксацилин/ резистент­
ни коагулаза негативни стафилококи  –  S. 
epidermidis, S. saprophyticus. Възможните места 
за колонизация или инфекция са: нос, гърло, 
перинеум, ингвинални гънки, по-рядко – вагина 
или ректум; кожата на гърба при имобилизирани 
пациенти (повърхностни кожни лезии, места 
на притискане, язви, дерматити), хирургични 
рани и изгаряния; катетеризация (вътресъдо­
ви, уринарни катетри, трахеостомни канюли, 
катетри и канюли на стоми).
4.1.1. Метицилин (оксацилин) – резистент­
ните щамове на S. aureus (MRSA,ORSA) са 
резистентни не само към всички β-лактамни 
антибиотици (пеницилини, цефалоспорини, 
карбапенеми), но проявяват намалена чувст­
вителност и към други групи антибиотици: 
аминогликозиди, тетрациклини и макролиди. 
Повечето мултирезистентни щамове са със за­
пазена чувствителност към linezolid,vancomycin, 
teicoplanin и mupirocin. 
4.1.2. Болничните щамове MRSA причиняват 
инфекции, подобни на тези, предизвикани от 
чувствителни щамове S.aureus: раневи инфек­
ции, инфекции на долни дихателни пътища, 
уроинфекции, септицемия, катетър-свързани 
инфекции, изгаряния, язви. 
4.1.3. Рискови фактори за придобиване на 
MRSA:
а)  продължителен престой в болницата;
б) възрастни пациенти, особено такива с 
ограничена подвижност; 
в) имунокомпрометирани или с предхождаща 
антибиотична терапия;
г) пациенти в някои специфични звена: 
интензивни и за лечение на изгаряния;
д) често преместване на пациенти и персонал 
между отделения и болници;
е) свръхупотреба на антибиотиците в от­
делението; 
ж) натрупване на голям брой пациенти;
з) недостатъчен персонал;
и) липса на подходящи условия за хигиена 
на ръцете и изолация.
4.1.4. Мерки за ограничаване разпростране­
нието на MRSA:
4.1.4.1. Не се извършват рутинни изследвания 
на пациенти или медицински персонал за MRSA. 
4.1.4.2. По преценка на КВБИ скрининг 
(натривки от носната кухина и евентуално 
фаринкса, перинеалната област и рани) на 
пациенти се провежда  при:
а) повторен прием на пациент с известна 
MRSA анамнеза, 
б) преместване от заведения  с известни 
ендемични или предполагаеми случаи на MRSA 
(например от отделения за термична травма, 
диализни центрове и др.).
4.1.4.3. Не се допуска носители на MRSA 
от персонала да се грижат за пациенти преди 
доказано успешно саниране. 
4.1.4.4. За контролиране на резултата от 
санирането се правят три последователни 
контролни изследвания най-малко три дни 
след приключване на санирането. Допуска се 
подновяване на работата с пациентите при 
отрицателен резултат от изследванията. При 
липса на ефект от санирането се назначават 
еднократни допълнителни контроли на първия 
и третия месец. 
4.1.5. Придобитите в обществото MRSA 
(Community acquired MRSA) се различават 
филогенетично от нозокомиалните щамове. Те 
причиняват тежко протичащи инфекции, като 
некротизиращ фасциит, пневмонии, свързани с 
продукцията на токсин – PVL-Penton-Valentin 
левкоцидин. Идентифицирането им се извършва 
в референтната лаборатория за стафилококи 
към НЦЗПБ.
4.2. Ентерококи.
С епидемиологично значение са щамовете, 
резистентни към всички антибиотици, включи­
телно гликопептиди – ванкомицин-резистентни 
ентерококи (VRE). За инфекциите, причинени 
от щамове E.faecium, които са резистентни към 
пеницилин и гликопептиди, няма ефективна 
терапия. 
4.3. Други грам-отрицателни бактерии
4.3.1. Грам-отрицателни бактерии – про­
дуценти на широкоспектърни бета-лактамази 
(ESBL): Klebsiella pneumoniae, Escherichia coli и 
други представители на сем. Enterobacteriaceae.