Държавен вестник, бр. 101, 2020 г., стр. 19

БРОЙ  101	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
да е отказало или да не изпълнява постано-
вената задължителна изолация или лечение; 
4. налице е необходимост от принудително 
изпълнение на постановената изолация или 
лечение, което трябва да се реализира от 
органите на Министерството на вътрешните 
работи (МВР).
Предвиденият сложен фактически състав, 
чието осъществяване следва да е реализирано, 
за да е въобще възможно да се осъществи на-
меса в личните данни на едно лице по чл. 251б, 
ал. 1, т. 6 ЗЕС чрез изискване на информация 
за идентификатор на ползваните клетки от 
него, ни убеждава, че обект на засягане на 
правото на личен живот са ограничен кръг 
лица, отговарящи на всички посочени условия. 
В конкретната хипотеза оправомощените от 
чл. 251в, ал. 2, изречение второ ЗЕС органи 
да изискват справка за данните по чл. 251б, 
ал. 1, т. 6 ЗЕС не могат да осъществят намесата 
в личния живот на гражданите чрез достъп 
до посочените данни, без да са сезирани по 
надлежния ред. Това е редът, предвиден в 
чл. 61, ал. 4 ЗЗ – постановено предписание на 
съответната регионална здравна инспекция 
за задължителна изолация или болнично ле-
чение на съответното лице, и в чл. 215, ал. 2 
ЗЗ – поискано съдействие от органите на МВР 
при отказ на лицето да изпълни предписа-
нието. Предписанието е административен 
акт, който подлежи на обжалване по реда 
на Административнопроцесуалния кодекс 
(АПК) (чл. 61, ал. 11 ЗЗ), а възможността 
да бъде поискано съдействие от органите на 
МВР е установена в разпоредбата на чл. 271, 
ал. 3 АПК. Законоустановената усложнена 
процедура за предприемане на принудител-
но изпълнение на задължителната изолация 
и болнично лечение на лица по чл. 61 ЗЗ 
според нас е една от гаранциите, че оправо-
мощените полицейски органи не биха могли 
да имат нито пряк, нито неограничен достъп 
до личните данни на лицата. Това биха били 
спорадични случаи, и то само когато данните 
по чл. 251б, ал. 1, т. 6 ЗЕС „са необходими за 
изпълнение на техните правомощия“ (чл. 251в, 
ал. 2, изречение второ). Поставеното условие 
изисква от полицейските органи да изпълнят 
задължението си по друг начин и само ако 
това е необходимо (т.е. като крайна мярка), 
биха могли да поискат достъп до данните по 
чл. 251б, ал. 1, т. 6 ЗЕС.
3. Предвидената възможност да се осъщест-
ви достъп на оправомощените от чл. 251в, ал. 2, 
изречение второ ЗЕС органи до лични данни 
по чл. 251б, ал. 1, т. 6 ЗЕС не означава, че този 
достъп ще е за целия период от шест месеца 
по чл. 251б, ал. 1 ЗЕС, за който предприятията 
са длъжни да съхраняват данните.
Както вече посочихме, възможността за 
използването от оправомощените органи на 
информацията по чл. 251б, ал. 1, т. 6 ЗЕС се 
осъществява не чрез дейност по събирането 
є от тези органи, а чрез достъп до вече съб- 
рана и съхранена такава от предприятията, 
предоставящи обществени електронни съоб-
щителни мрежи и/или услуги по силата на 
чл. 251б, ал. 1 ЗЕС. 
Самата законово предвидена цел на този 
достъп, а именно – принудително довеждане 
на лице, подлежащо на задължително лечение 
или изолация, съдържа в себе си самоогра-
ничението на времевия диапазон, необходим 
на органите на МВР, за да локализират бързо 
местонахождението на такова лице чрез ус-
тановяване на идентификатор на ползваните 
клетки на електронните съобщителни мрежи.
По естеството си възможността органите 
на МВР да искат извършване на справка за 
данните по чл. 251б, ал. 1, т. 6 (като крайна 
мярка: „когато те са необходими за изпъл-
нение на техните правомощия“), макар и 
събирани общо и неизбирателно за период от 
шест месеца по силата на нормата на чл. 251б, 
ал. 1 ЗЕС (неоспорен от вносителя), е свързана 
с определен и ограничен период от време – от 
възникването (постановено предписание на 
съответната регионална здравна инспекция 
за задължителна изолация или болнично ле-
чение на съответното лице – чл. 61, ал. 4 ЗЗ, 
и поискано съдействие от органите на МВР 
при отказ на лицето да изпълни предпи-
санието – чл. 215, ал. 2 ЗЗ) до отпадане на 
необходимостта от принудително изпълнение 
на задължителната изолация и болнично 
лечение на лице по чл. 61 ЗЗ, което е отка- 
зало или не изпълнява заповедта за задъл-
жителна изолация и лечение (по аргумент 
от § 51 ПЗРЗМДВИП). Достъпът до данните 
в хипотезата на чл. 251б, ал. 2, изречение 
трето не е за общия срок от шест месеца, 
а е допустим само за конкретно определен 
период от време, необходим за принудително 
изпълнение на постановената изолация или 
лечение, което трябва да се реализира от 
органите на МВР. Именно от дефинираната 
специална цел – принудителното изпълнение 
на задължителната изолация и болнично ле-
чение на лица по чл. 61 ЗЗ, които са отказали 
или не изпълняват задължителната изолация 
и лечение, следва, че достъпът до данните е 
възможен спрямо конкретно определени лица 
и при съобразяване на необходим и подходящ 
срок, а именно от възникването (чл. 61, ал. 4 
във връзка с чл. 215, ал. 2 ЗЗ) до отпадане на 
необходимостта от принудително изпълнение 
на задължителната изолация и болнично ле-
чение на лице по чл. 61 ЗЗ, което е отказало