Държавен вестник, бр. 33, 2022 г., стр. 23

БРОЙ  33	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  23  
отчет, както и определяне на реда и начина за 
надзор, ранно оповестяване и предприемане 
на мерки при случаи на биотероризъм или 
поява на нови, непознати заразни болести. 
Като подзаконов нормативен акт по прила­
гане на ЗЗ наредбата може да урежда само 
материята, за която е предвидено да бъде 
издадена – чл. 12 от ЗНА. Недопустимо е в 
подзаконовия нормативен акт да бъдат пред­
видени разпоредби, с които да се допълват 
или изменят законовите разпоредби, което е 
сторено с предвиденото в чл. 29 разширяване 
на списъка по приложение № 1 към наредбата, 
с нови заразни болести с потенциален риск 
от епидемично разпространение по силата на 
заповед на министъра на здравеопазването. 
Следва да се вземе предвид и обстоятелство­
то, че дефиниция на „нови заразни болести 
с потенциален риск от епидемично разпрос­
транение“ не е налична както в наредбата, 
така и в ЗЗ, а също и въведени критерии за 
определянето на такъв вид болести. 
От изложеното следва, че е допуснато на­
рушение и на чл. 7, ал. 2 ЗНА, съгласно която 
норма „наредбата е нормативен акт, който се 
издава за прилагане на отделни разпоредби 
или подразделения на нормативен акт от 
по-висока степен“. Разпоредбата на чл. 29 от 
наредбата е в противоречие с чл. 5 и 59 от ЗЗ 
досежно предела на определените от закона 
правомощия на министъра. Тези правомощия 
на министъра са изрично разписани в общ и 
конкретен план, включително при възникване 
на извънредна епидемична обстановка, като 
в ал. 5 на чл. 5 от същия закон е визирано, 
че министърът на здравеопазването „упраж­
нява и други правомощия, възложени му със 
закон или с нормативен акт от Министерския 
съвет“. Така очертаната рамка от закона (ЗЗ) 
е нарушена от процесната норма на чл. 29 от 
наредбата, която дава възможност да се „до­
урежда“ материята на закона с издаване на 
заповед от министъра на здравеопазването за 
нови заразни болести и такива, причинени от 
биотероризъм. В тази връзка, обратно на при­
етото от тричленния състав на ВАС, се явяват 
релевантни и въведените от законодателя през 
2020 г. изменения на чл. 61 и 63 и приемането 
на нов чл. 63а от ЗЗ, регламентиращи матери­
ята за налагане на противоепидемични мерки 
при епидемично разпространение на заразни 
болести и при обявена извънредна епидемична 
обстановка, вида им, процедурата и условията.
Разписаното в чл. 192а от АПК (нов, ДВ, 
бр. 77 от 2018 г., в сила от 1.01.2019 г.) правило 
за преценка на съответствието на подзако­
новия нормативен акт с материалния закон 
към момента на постановяване на съдебното 
решение налага преценка за съответствие 
на оспорената норма на чл. 29 от наредбата 
с действащите правни норми на чл. 61, 63 
и 63а от ЗЗ (ДВ, бр. 44 от 2020 г., в сила от 
14.05.2020 г.). В цитираните разпоредби са 
изрично разписани от законодателя правомо­
щията на министъра на здравеопазването в 
съответствие с чл. 5, ал. 5 от ЗЗ, които обаче 
визират по-ограничен кръг от тези по чл. 29 
от наредбата. Този извод се подкрепя от текста 
на най-широкообхватната норма на чл. 61, 
ал. 3 от ЗЗ, която дава възможност минис­
търът на здравеопазването по предложение 
на главния държавен здравен инспектор със 
заповед да разпореди задължителна изолация 
и/или карантина на болни лица, контактни и 
заразоносители на заразни болести, извън по­
сочените по ал. 1 (антракс, бруцелоза, вариола, 
вирусни хеморагични трески, дифтерия, ебола, 
жълта треска, коремен тиф, малария, полио­
миелит, тежък остър респираторен синдром, 
туберкулоза с бацилоотделяне, холера, чума 
и COVID-19), но въз основа на „извършена 
оценка на съществуващия епидемичен риск 
от разпространението на съответната заразна 
болест“. Освен че действащата редакция за 
закона (ЗЗ) визира процедура, каквато не е 
разписана в процесната наредба, са изрично 
очертани и правомощията на министъра „да 
разпореди задължителна изолация и/или 
карантина на лица, болни от, контактни и 
заразоносители на заразни болести“. В тази 
връзка регламентацията на чл. 29 от наредбата 
не се припокрива от законовата такава, за да 
се приеме, че нормата на чл. 29 от наредбата 
е загубила действие по смисъла на чл. 15 от 
ЗНА. Напротив, чл. 29 от наредбата визира 
много по-голям обем от регулируеми право­
отношения в горната насока от закона (ЗЗ). В 
чл. 63а от ЗЗ (нов, ДВ, бр. 44 от 2020 г., в сила 
от 14.05.2020 г.) е визирано, че при „епидемично 
разпространение на заразни болести“ по чл. 61, 
ал. 3 министърът на здравеопазването може 
да въвежда със заповед противоепидемични 
мерки по предложение на главния държавен 
здравен инспектор за територията на страната 
или за отделна област, но само за определен 
период от време и при спазване ограничени­
ето, разписано в ал. 3 на същата разпоредба. 
Изложеното налага извода за липса на 
припокриване на разписаните в закона през 
2020 г. правила за определяне на мерки със 
заповед на министъра на здравеопазването при 
установена епидемична обстановка, тъй като 
мерките по ЗЗ са в по-тесен обхват от тези 
по чл. 29 от наредбата и са диференцирани в 
зависимост от това, дали е обявена извънред­
на епидемична обстановка, или е установено 
епидемично разпространение на заразни 
болести. Неразривно свързани с мерките за 
преодоляване на разпространението на новата 
заразна болест или биотероризъм, определени 
със заповед на министъра по чл. 29 от наред­