Държавен вестник, бр. 5, 2011 г., стр. 7

БРОЙ  5	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
ции. Затова тяхното включване в обхвата на 
особения ред по чл. 519 и 520 ГПК по принцип 
е конституционосъобразно по изложените вече 
съображения. 
Общините притежават собственост (чл. 140 
КРБ), която законът (Законът за общинската 
собственост) разграничава като общинска 
публична и общинска частна. Поначало пуб­
личната собственост (чл. 17 КРБ) – държавна 
или общинска (Решение № 19 от 1993 г. по к.д. 
№ 11 от 1993 г.), има особено предназначение 
да удоволетворява трайно обществени потреб­
ности от национално и местно значение. За да 
изпълняват това свое предназначение имотите, 
представляващи публична собственост на държа­
вата и общините, са изключени от гражданския 
оборот – същите не могат да бъдат предмет 
на разпоредителни сделки и придобивани по 
давност; единствен техен собственик може да 
бъде държавата, респ. местната община. Същото 
се отнася и до паричните суми по бюджетните 
сметки на държавните учреждения и общини­
те, които имат публичноправен характер и са 
необходими за осъществяването на различните 
функции на държавните органи и местното са­
моуправление. Това тяхно положение на вещи 
и парични суми извън гражданския оборот 
изключва придобиването им от частноправни 
субекти, както и възможността да са обект на 
принудително изпълнение за удоволетворяване 
на парични притезания на такива лица. 
Що се отнася обаче до частното общинско 
имущество и собствените общински приходи, 
общините се различават от държавните учреж­
дения (подчертано в становището на ВКС). 
Затова цялостното приравняване на общините 
към държавните учреждения в уредбата на 
чл. 519 ГПК ще е съразмерно и конституционо­
съобразно, ако не обхваща частното имущество 
на общините, така както редът на чл. 519 ГПК 
не обхваща частното имущество на държавата; 
той няма приложение относно другите правни 
субекти „с държавно участие“ – търговец или 
друга юридическа личност, в която държавата 
участва било с дялово, акционерно или друга 
форма на участие в капитала, или управлението, 
или имуществото му; такъв субект е отговорен 
с имуществото си по общия ред, без да попада 
под действието на оспорения особен ред. 
Съдът отчита, че цялостното приравняване 
на общините към държавните учреждения за 
прилагане на особения ред по чл. 519 ГПК е 
създадено със ЗИД на ГПК (ДВ, бр. 13 от 2010 г.) 
с цел защита на обществения интерес съгласно 
мотивите към въпросния изменителен закон; 
едновременно с това прави заключението, че 
общественият интерес не оправдава цялостното 
приравняване на общините към специфичния 
за държавните учреждения ред. При положе­
ние, че не е създадена ясна и прецизна правна 
уредба, отразяваща спецификата на общини­
те – местни данъци и такси, целеви програми, 
разпоредителни сделки и др., тогава цялостното 
приравняване, осъществено със ЗИД на ГПК 
(ДВ, бр. 13 от 2010 г.), надхвърля защитата на 
обществения интерес като конституционна по­
веля за финансово осигуреното осъществяване 
функциите на публичната власт. С приемането 
на въпросния ЗИД на ГПК законодателят не е 
добавил нито една разпоредба или препращане 
към действаща правна уредба, които да отчитат 
спецификата на общинските отношения и да 
гарантират дължимото плащане. Изложените 
по-горе съображения и разсъждения за общин­
ския бюджет и общинския съвет представляват 
тълкуване, основано на Конституцията. Съдът 
е на мнение обаче, че тълкуване, дори и кон­
формно на Конституцията, не може да запълни 
липсата на правна уредба, защото уредбата на 
чл. 519 ГПК като „особен ред“ представлява 
изключение от общия ред за удовлетворяване 
на кредиторите от имуществото на длъжника, 
а спрямо норми-изключения разширително 
тълкуване не е допустимо. 
 Поради това изменението на чл. 519 и 
чл. 520, ал. 1 ГПК, осъществено със ЗИД 
на ГПК (ДВ, бр. 13 от 2010 г.), с което се е 
извършило цялостно приравняване на общи­
ните към държавните учреждения досежно 
забраната за принудително изпълнение на 
парични вземания е противоконституционно, 
тъй като се нарушават конституционни прин­
ципи – за правовата държава (чл. 4, ал. 1) и 
за еднаквите условия за стопанска дейност 
(чл. 19, ал. 1 и 2). Налице е частична про­
тивоконституционност на чл. 519 и 520 ГПК 
само в частта на уредбата, създадена с § 1 и 
2 на ЗИД на ГПК (ДВ, бр. 13 от 2010 г.), т.е. 
съдът установява противоконституционност 
на ЗИД на ГПК (ДВ, бр. 13 от 2010 г.). Това 
е допустимо, защото произнасянето на Кон­
ституционния съд не излиза извън рамките на 
по-широкия по обхват петитум на искането на 
омбудсмана, с което конституционосъобраз­
ността на действащите разпоредби на чл. 519 
и 520 ГПК се оспорва цялостно. В резултат 
на частичното уважаване на това искане в 
чл. 519, ал. 1 ГПК ще отпадне цялостното 
прилагане на специфичния способ за удоволет­
воряване на парични притезания по отношение 
на длъжници общини; едновременно с това 
ще се възстанови включването на общините 
длъжници в текста на чл. 520, ал. 1 от същия 
закон, както е било в редакцията преди въ­
просното законово изменение (ДВ, бр. 13 от 
2010 г.). Конституционният съд има принципно