Държавен вестник, бр. 99, 2024 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
за държавния служител, но по отношение 
на които считано от 1.04.2015 г. се прилага 
действащото законодателство за държавните 
служители по чл. 142, ал. 1, т. 1 ЗМВР – поли­
цейски органи и органи по пожарна безопас­
ност и защита на населението със статут по 
ЗМВР. След 1.01.2017 г. тези служители вече 
са служители по трудово правоотношение 
съгласно чл. 142, ал. 1, т. 3 ЗМВР. В § 76 ПЗР 
ЗИДЗМВР (ДВ, бр. 81 от 2016 г.) е регламен­
тиран начинът на определяне на основното 
месечно възнаграждение на тези служители, 
което, намалено с дължимия данък и задъл­
жителните осигурителни вноски за сметка на 
осигуреното лице, не трябва да е по-ниско от 
получаваното към датата на влизане в сила 
на този закон възнаграждение, определено 
по реда на ЗМВР, и включващо заплата за 
длъжност, допълнително възнаграждение за 
прослужено време и научна степен и левовата 
равностойност на храна по чл. 181, ал. 1.
В приложение № 3 от наредбата са опре­
делени началните и максималните месечни 
възнаграждения за длъжност на лица по 
трудови правоотношения (ЛРТПО) по § 70, 
ал. 1, т. 3 и 4 и тези със средно образование 
по § 70, ал. 1, т. 2 – за старши специалист и 
младши специалист.
Според касатора при определянето на 
началните и максималните месечни възна­
граждения за длъжност на ЛРТПО по § 70, 
ал. 1, т. 3 и 4 и тези със средно образование 
по § 70, ал. 1, т. 2 – за старши специалист и 
младши специалист, е съобразено изискването 
на § 76 ПЗР ЗИДЗМВР (ДВ, бр. 81 от 2016 г.) 
и същевременно са съобразени началните 
и максималните месечни възнаграждения 
за аналогичните длъжности, заемани от 
ЛРТПО по приложение № 3, раздели II, III, IV 
и V. Целта на оспорената разпоредба според 
изложеното в касационната жалба е да се 
намали разликата във възнагражденията за 
длъжностите, заемани от ЛРТПО, и лицата по 
преобразуваните служебни правоотношения 
в трудови правоотношения в съответствие с 
чл. 14, ал. 1 от Закона за защита от дискрими­
нация (ЗЗДискр.), задължаващ работодателя да 
осигурява равно възнаграждение за еднакъв 
или равностоен труд.
Настоящият касационен състав намира 
касационната жалба за неоснователна поради 
следното:
Съображенията в касационната жалба 
не са изложени като мотиви към оспорения 
нормативен административен акт и не могат 
да санират липсата на мотиви като основание 
за неговата незаконосъобразност. Мотивът, 
че така предложеното увеличение с до 20 % 
само за лицата, посочени в § 7, цели спазване 
изискването и ненарушаване разпоредбите 
на ЗЗДискр., не изпълнява изискването за 
мотивираност на акта по чл. 28, ал. 2 ЗНА, 
както правилно е приел тричленният състав. 
Посоченото нарушение е съществено и налага 
отмяна на оспорената разпоредба.
Изискването на чл. 26, ал. 5 ЗНА за публи­
куване на постъпилите предложения заедно с 
обосновка за неприетите такива на интернет 
страницата на МВР и на Портала за общест­
вени консултации е спазено в частта му за 
публикуването на интернет страницата на 
МВР, а на Портала за обществени консулта­
ции са публикувани само постъпилите пред­
ложения. Мотиви по чл. 28, ал. 2, т. 4 ЗНА 
за очакваните резултати от прилагането на 
подзаконовия нормативен акт съставителят на 
проекта е изложил, макар и немногословни. 
Посочено е, че с увеличението на размера 
на възнагражденията се очаква повишаване 
на мотивацията за постъпване на работа, за 
оставане на работа на служителите в МВР и 
за изпълнение на поетите от тях задължения, 
както и постигане на устойчивост в кариерното 
им развитие, което от своя страна ще повиши 
резултатите от комплекса от задачи и дейнос­
ти, които се изпълняват в министерството.
Изложеното обосновава извод, че не са 
налице съществени нарушения на чл. 26, ал. 5 
и чл. 28, ал. 2, т. 4 3НА.
Настоящият касационен състав преценява 
като правилен и извода на съда, че точното 
прилагане на чл. 1, ал. 5, т. 6.2.1 ЗИДЗДБРБ 
за 2022 г. изисква разпоредбата на § 6 от 
ПЗР, според която размерът на заплатата за 
длъжност на лицата, работещи по трудови 
правоотношения, се определя с увеличение 
20 на сто в размерите, предвидени в § 2, счи­
тано от 1.07.2022 г., да се прилага и за лицата, 
чиито правоотношения са преобразувани в 
трудови правоотношения на основание § 70, 
ал. 1 ПЗР ЗИДЗМВР (ДВ, бр. 81 от 2016 г.), 
като определените в приложение № 3 мак­
симални размери на заплатите за длъжност 
следва да позволяват това увеличение, за да 
бъде спазено изискването на чл. 6, ал. 2 от 
Наредба № 8121з-919 от 2017 г.
Що се отнася до изискването на чл. 14, ал. 1 
ЗЗДискр. работодателят да осигурява равно 
възнаграждение за еднакъв или равностоен 
труд, то същото не е нарушено с увеличение­
то на основните месечни възнаграждения на 
държавните служители в МВР и на заплатите 
за длъжност на лицата, работещи по трудови 
правоотношения в него, с 20 на сто. Доводите 
на касатора всъщност касаят прилагането 
на разпоредбата на § 76 ПЗР ЗИДЗМВР (ДВ, 
бр. 81 от 2016 г.).
По така изложените съображения оспорено­
то съдебно решение следва да бъде оставено в 
сила. С оглед изхода на спора на ответниците 
по касация се дължат сторените от тях раз­
носки за настоящото съдебно производство.