Държавен вестник, бр. 18, 2015 г., стр. 11

БРОЙ  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
ни постижения и качества. Особено остро 
се чувства липсата на национални единни 
минимални изисквания по професионални 
направления и научни области и на контролен 
механизъм за спазването на нормативната 
уредба и изискванията.
Недостатъчното възнаграждение на препо­
давателите и липсата на стимули за най-до­
брите преподаватели в зависимост от приноса 
им в преподаването и научните изследвания 
спъват кариерното развитие и закрепват 
уравниловъчните традиции, характерни за 
българските академични институции. Слабият 
интерес към академичната кариера е свързан 
и с липсата на възможности за квалификация 
за преподавателите, което влияе негативно и 
на качеството на работата им.
Основните предизвикателства, свързани 
с привличането и кариерното израстване на 
преподавателите, са:
2.7.1. Несъвършенства на ЗРАСРБ, довели 
до диспропорция между хабилитирани и не­
хабилитирани преподаватели.
2.7.2. Липса на диференциация на заплаща­
нето на преподавателите според резултатите.
2.7.3. Необходимост от осигуряване на 
възможности за квалификация на препода­
вателите.
2.8. Недостатъчни възможности за учене 
през целия живот.
В повечето от българските институции 
за висше образование функционират звена 
за непрекъснато, продължаващо или след­
дипломно обучение, както и центрове за 
кариерно развитие. Чрез тях се реализират 
връзките между университетите и бизнеса, 
между обучаваните и трудовия пазар. Устано­
вени са и някои добри практики за съвместно 
разработване на учебни планове и програми 
с представители на бизнеса с цел повишаване 
пригодността за заетост.
Все още тези практики не са широко раз­
пространени. Не е постигната и необходимата 
гъвкавост при създаването на разнообразни 
възможности и форми за учене през целия жи­
вот и иновативност на програмите, съобразени 
с възрастовите характеристики на обучавани­
те. Налице е незадоволителна педагогическа 
подготвеност на университетските препода­
ватели в областта на андрагогиката, както и 
недостатъчна информираност на обществото 
за предлаганите ефективни възможности за 
учене през целия живот.
За преодоляване на тези трудности, както 
и за последователно прилагане на критериите, 
дефинирани от ЕК, България прие Нацио-
нална стратегия за учене през целия живот за 
периода 2014 – 2020 г. Стратегията предвижда 
утвърждаване ролята на висшите училища 
като институции за учене през целия живот 
и стимулиране на потенциалните обучавани 
към по-нататъшно обучение в системата на 
висшето образование, както и хармонизи-
ране на предлаганите от висшите училища 
програми и търсените от пазара на труда 
квалификации.
Електронните форми за дистанционно 
обучение се утвърдиха като модерни и водещи 
форми на обучение в световен план, но на 
този етап в България имат допълващ характер 
и затова следва да се развиват.
Тази неблагоприятна ситуация радикално 
следва да се промени, като българското висше 
образование се придържа към европейските 
критерии и цели, очертани в Съобщението на 
ЕК относно „Европейското висше образование 
в световен план“ от юли 2013 г.
Основните предизвикателства, свързани 
с осигуряване на повече и по-разнообразни 
възможности за учене през целия живот във 
ВУ, са:
2.8.1. Не се предлагат достатъчно възмож­
ности и разнообразни форми на учене през 
целия живот.
2.8.2. Липсват връзки между ВУ и бизнеса 
за нуждите на пазара на труда и за съдържа­
нието на обучението.
2.8.3. Слабо развитие на електронните 
форми за дистанционно обучение.
2.9. Промени в системата на висшето об-
разование.
Независимо от трудностите, в периода след 
1995 г. България осъществи (макар и с бавни 
стъпки, колебания и прекъсвания) поредица 
от положителни промени в системата на вис­
шето образование.
България беше от първите страни, въвели 
тристепенната система за висше образование. 
Обучението за придобиване на всяка степен 
се провежда в съответствие с приетия Класи-
фикатор на областите на висше образование и 
професионалните направления. Беше въведена 
Система за натрупване и трансфер на креди-
ти по модела на европейската ECTS. Много 
важен инструмент е Европейската квалифи­
кационна рамка като средство за прозрачност 
и улесняване разбирането на квалификациите 
в помощ на учещите и трудово ангажираните 
лица. През 2012 г. Министерският съвет прие 
Националната квалификационна рамка на Ре-
публика България. Тя дефинира девет нива на 
квалификации, които се основават на резул­
татите от ученето и покриват пълния цикъл 
на придобиване на квалификации. Степените 
на висше образование са разположени в по­
следните три нива на рамката. През 2014 г. 
беше приета и Национална стратегия за учене 
през целия живот за периода 2014 – 2020 г.
С приетия през 2010 г. Закон за развитие 
на академичния състав в Република Бълга-
рия се модернизира системата за кариерно 
израстване на преподавателите във висшите 
училища в условията на разширена академична 
автономия въпреки описаните трудности по 
прилагането му. Основна задача на приетата 
Национална стратегия за развитие на научни-