Държавен вестник, бр. 45, 2005 г., стр. 69

Б Р О Й  45
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  69
10. Автоимунни заболявания—имунизации се
прилагат след влизане в ремисия и след консулта-
ция с профилиран специалист.
11. Алергия:
11.1. не е противопоказание за имунизация пря-
ката фамилна обремененост за алергия (родители,
други деца в семейството)—имунизациите се извър-
шват под защита на противоалергични средства;
11.2. не е противопоказание за имунизация ато-
пичният дерматит—имунизациите се извършват
по време на клинична ремисия и под защита на
противоалергични средства;
11.3. противопоказание за имунизация са анам-
нестични данни за шок, едем на Квинке и други
тежки алергични реакции спрямо съдържащи се
във ваксините алергени, като:
11.3.1. животински белтъци, напр. яйчен белтък
за ваксините, произведени на кокоши ембриони или
на кокоши ембрионални клетъчни култури (грипна,
морбилна, паротитна, жълта треска); това противо-
показание не се отнася за ваксини, получени на кле-
тъчни култури от човешки диплоидни клетки;
11.3.2. антибиотици, които се съдържат в ми-
нимални количества (следи) в някои ваксини, напр.
неомицин в комбинираната ваксина морбили-па-
ротит-рубеола; алергични прояви от рода на кон-
тактния дерматит като израз на забавена свръх-
чувствителност към неомицин не са противопока-
зание за имунизация; алергични реакции, свърза-
ни с пеницилин или негови производни, не са про-
тивопоказание, тъй като такива антибиотици не
се съдържат в съвременните ваксини.
II. Противопоказания при живите ваксини
1. Имунодефицитни състояния
Като правило, лицата с тежък имунен дефицит
не се имунизират с живи ваксини (вирусни или
бактериални). Инактивираните ваксини, токсои-
дите и имуноглобулините не са противопоказани.
1.1. Вродени:
1.1.1. първични В-клетъчни синдроми: агама-
глобулинемия на Bruton, IgA-дефицит, транзитор-
на хипогамаглобулинемия, IgG-дефицит;
1.1.2. първични Т-клетъчни синдроми: Т-кле-
тъчно рецепторна болест, De George syndrome,
Hyper IgM;
1.1.3. комбиниран имунен дефицит;
1.1.4. комплементарен дефицит.
1.2. Придобити:
1.2.1. симптоматична форма на HIV инфекция
(при възможност живите ваксини се заменят с
инактивирани, напр. полиомиелитна ваксина)—
противопоказана е само имунизацията против ту-
беркулоза; прилагането на инактивирани вакси-
ни—ДТК, ДТ, ТД, Хепатит В, Хемофилус инфлу-
енце тип В, грипна и пневмококова, както и на
живата комбинирана ваксина морбили-паротит-
рубеола не е противопоказано (в последния слу-
чай се има предвид тежкото протичане на естест-
вената морбилна инфекция);
1.2.2. безсимптомна HIV инфекция—няма про-
тивопоказания за имунизация с живи ваксини;
1.2.3. болни със системни и солидни злокачес-
твени заболявания, подложени на имуносупресив-
но лечение—при ремисия и най-малко 6 месеца
след преустановяване на лечението пациентите
нямат противопоказания за всякакъв вид имуни-
зация, с изключение на имунизацията срещу мор-
били, паротит и рубеола, която се провежда не по-
рано от 24 месеца след спиране на лечението;
1.2.4. трансплантирани пациенти (костномозъч-
на, бъбречна, чернодробна трансплантация)—при
костномозъчна трансплантация прилагането на
живата триваксина морбили-паротит-рубеола
може да стане най-рано 24 месеца след трансплан-
тацията, а на инактивираните ваксини—ДТК, ДТ,
ТД, Хепатит В, Хемофилус инфлуенце тип В, грип-
на и пневмококова—най-рано 12 месеца след про-
веждане на трансплантацията; при пациенти с кос-
тно-мозъчна трансплантация, както и при техните
контактни в семейството се прилага инактивира-
на полиомиелитна ваксина.
В случаите, когато е планирана операция за
органна трансплантация, е необходимо най-малко
един месец преди операцията да бъдат завършени
имунизациите с живи ваксини. След транспланта-
цията няма противопоказания за прилагане на
инактивирани ваксини. Препоръчва се ежегодна
имунизация с грипна ваксина:
1.2.5. болни с незлокачествени хематологични
заболявания, провеждащи имуносупресивно лече-
ние (автоимунни анемии, тромбоцитопении, лев-
копении)—имунизациите се провеждат след пре-
късване на лечението и настъпване на ремисия след
консултация с профилиран специалист;
1.2.6. болни с аспления (спленектомирани; със
заболявания, които водят до функционална аспле-
ния, напр. сърповидноклетъчна анемия, или с кон-
генитална аспления)—поради съществуващия ви-
сок риск се препоръчва да се имунизират с вакси-
ни против инфекции, причинявани от пневмоко-
ки, менингококи, хемофилус инфлуенце тип В и
ежегодно с грипна ваксина.
При всички случаи на краткотрайно прилага-
не (по-малко от 2 седмици) на системна корти-
костероидна терапия в ниски до умерени дози,
както и при местното им приложение (вкл. вът-
реставно) няма противопоказания за имунизация
с живи ваксини.
1.3. Коагулопатии, напр. хемофилия—всички
имунизации са разрешени непосредствено след
заместителна терапия с антихемофилен глобулин.
 1.4. Болест на Хенох-Шьонлайн—по отноше-
ние на имунизацията с триваксината морбили-па-
ротит-рубеола е необходима клинична преценка
за възможността пациентите да се имунизират
съобразно биологичната активност.
2. Бременност
Като правило на бременни или жени, които
очакват бременност до три месеца, не се прилагат
живи атенюирани вирусни ваксини поради теоре-
тичен риск за плода; в тези случаи се препоръчват
съответните инактивирани ваксини.
2.1. При реален риск от заболяване на бремен-
ната жена от полиомиелит или жълта треска иму-
низацията не е противопоказана.
2.2. Децата на бременни жени могат да бъдат
имунизирани с жива морбилна, рубеолна, паротит-
на и полиомиелитна ваксина, тъй като не същест-
вува риск от предаване на ваксиналните вируси на
околните лица при първите три ваксини, а при
полиомиелитната ваксина предаването на вакси-
налния вирус не е свързано с риск за плода.