Държавен вестник, бр. 109, 2020 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  109
4. датата на акта, въз основа на който е 
образувано производството, и името, длъж­
ността и местослуженето на актосъставителя;
5. описание на нарушението, датата и мяс­
тото, където е извършено, обстоятелствата, 
при които е извършено, както и на доказа­
телствата, които го потвърждават;
6. законовите разпоредби, които са били 
нарушени виновно;
7. вида и размера на административното 
наказание;
8. вещите, които се отнемат в полза на 
държавата;
9. разпореждането с веществените дока­
зателства;
10. банкова сметка, по която да се заплати 
дължимата глоба.
(5) Споразумението се подписва от на­
казващия орган и от лицето, срещу което е 
съставен актът за установяване на админи­
стративно нарушение.
(6) Когато е съставен акт за установяване 
на административно нарушение за няколко 
нарушения, споразумение може да се сключи 
и само за някое от нарушенията.
(7) В случаите по ал. 6 признанието на 
лицето, с което е сключено споразумение по 
въпросите, посочени в ал. 3, не може да се 
използва като доказателство за виновността 
му за другите нарушения, за които е съставен 
актът за установяване на административно 
нарушение.
(8) Когато със споразумението се налага 
административно наказание глоба – самосто­
ятелно или с друго наказание, наказващият 
орган определя глобата в размер на 70 на 
сто от минимума или от точно определения 
размер, предвиден за извършеното нарушение, 
а когато в закона не е предвиден минимум, 
наказващият орган определя размера на 
глобата в размер не повече от 70 на сто от 
половината от максимума. Другите видове 
административни наказания се определят по 
правилата на чл. 27, ал. 1 – 4.
(9) Със споразумението страните не могат 
да договарят режим на отнемане на вещи 
в полза на държавата, различен от този по 
чл. 20 и 21. Когато със споразумението се 
извършва разпореждане с веществени доказа­
телства или се отнемат в полза на държавата 
вещи, които не принадлежат на нарушителя, 
за сключването му е необходимо писмено 
съгласие на собственика на вещите, което 
става неразделна част от споразумението. В 
случай че собственикът не даде съгласие за 
разпореждане с веществени доказателства или 
за отнемане на вещи в полза на държавата 
или не може да бъде открит, наказващият 
орган се произнася по въпроса за вещест­
вените доказателства и за отнемането на 
вещите в полза на държавата с наказателно 
постановление, което подлежи на обжалване 
по реда на чл. 63.
(10) Когато със споразумението е нало­
жено административно наказание глоба, 
нарушителят приема да заплати размера на 
глобата в 14-дневен срок от сключването на 
споразумението.
(11) Споразумението влиза в сила от 
датата на подписването му, а ако с него е 
наложено административно наказание глоба, 
то влиза в сила от датата на заплащане на 
глобата. Споразумението е окончателно и има 
последиците на влязло в сила наказателно 
постановление.
(12) В случай че до сключване на спора­
зумението пострадалият е направил искане 
пред наказващия орган за обезщетяване на 
причинените му вреди по реда на чл. 45, на­
казващият орган го уведомява за сключеното 
споразумение и за възможността да предяви 
иска си по общия ред.
(13) В случай че глобата не бъде платена в 
срока по ал. 10, наказващият орган обявява, 
че споразумение не е постигнато с мотиви­
рано постановление, което не подлежи на 
обжалване и протест, и издава наказателно 
постановление.
(14) Когато не бъде постигнато споразуме­
ние, наказващият орган издава наказателно 
постановление, като не може да ползва при­
знанието на лицето, срещу което е съставен 
акт за установяване на административно 
нарушение, по въпросите, посочени в ал. 3, 
като доказателство за виновността му. 
(15) Издаването на наказателно постано­
вление, без да е направено предложение по 
ал. 1, изречение второ, не съставлява същест­
вено нарушение на процесуалните правила.
(16) Алинеи 1 – 15 се прилагат съответно 
за еднолични търговци и за юридически лица.
(17) Алинеи 1 – 16 не се прилагат, когато 
в специален закон е предвидено друго.“
§ 21. В глава трета наименованието на 
раздел V се изменя така: „Обжалване на 
наказателните постановления, решения, пре­
дупрежденията, резолюциите и електронните 
фишове“.
§ 22. В глава трета, раздел V се създава 
чл. 58д:
„Чл. 58д. На обжалване и протестиране 
подлежат:
1. наказателното постановление;
2. предупреждението по чл. 28;
3. резолюцията за прекратяване на адми­
нистративнонаказателното производство;
4. електронният фиш.“
§ 23. Член 59 се изменя така:
„Чл. 59. (1) Актовете по чл. 58д подлежат 
на обжалване или протестиране пред район­
ния съд, в района на който е извършено или 
довършено нарушението, а за нарушенията, 
извършени в чужбина – пред Софийския 
районен съд.
(2) Нарушителят, поискалият обезщетение 
и собственикът на вещите, с които е извър­