Държавен вестник, бр. 89, 2005 г., стр. 43

Б Р О Й  89
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  43
Фондация с общественополезна дейност
“Асоциация за европейска интеграция и права
на човека” със седалище и адрес на управление
Пловдив е подала жалба срещу разпоредбите
на чл. 11, ал. 2, 3 и 4 от Наредбата за условията
и реда за събиране на винетни такси за плате-
но ползване на определени републикански пъ-
тища за определен срок, приета с Постановле-
ние № 57 от 12 март 2004 г. на Министерския
съвет (ДВ, бр. 24 от 2003 г.). Направено е иска-
не за тяхната отмяна поради противоречието
им с чл. 114 от Конституцията на Република
България, чл. 9, ал. 1 и чл. 12 от Закона за нор-
мативните актове, както и с чл. 10, ал. 5 от
Закона за пътищата.
Министерският съвет на Република Бълга-
рия е поискал отхвърлянето на жалбата.
Петчленният състав на Върховния админис-
тративен съд, като провери допустимостта на
жалбата и законосъобразността на норматив-
ния акт в атакуваната му част, прие следното:
Жалбата е допустима. Подадена е срещу
подзаконов нормативен акт, чието обжалване
не е ограничено със срок, от юридическо лице
с нестопанска цел, с основен предмет на дей-
ност: оказване на достъпна правна помощ и
защита на гражданите, чиито права и свободи
са накърнени или застрашени.
Обжалваните нормативни разпоредби се
съдържат в наредба, приета с постановление на
Министерския съвет на Република България,
както изисква чл. 6.1 от Закона за нормативни-
те актове. Наредбата за условията и реда за
събиране на винетни такси за платено ползване
на определени републикански пътища за опре-
делен срок (в сила от 1.IV.2004 г.) е издадена по
предложение на министъра на регионалното
развитие и благоустройството на основание
чл. 10, ал. 7 от Закона за пътищата. Подзаконо-
вият нормативен акт урежда прилагането на
чл. 10—чл. 10г от Закона за пътищата, с които
се въвежда заплащането на такса за ползване
на пътната инфраструктура—винетна такса.
Според чл. 10а, ал. 5 от Закона за пътищата “при
заплащане на винетната такса се издава доку-
мент, който удостоверява правото на ползване
на републиканските пътища, наречен “винет-
ка”. Винетката се състои от две части, като
частта от винетката—“винетен стикер”, който
удостоверява плащането на винетната такса, се
залепва в долния десен ъгъл на вътрешната
страна на предното стъкло на пътното превоз-
но средство, а другата част се съхранява от во-
дача на пътното превозно средство и е доказа-
телство за платената винетна такса за използ-
ване на републиканските пътища при уврежда-
не или унищожаване на винетния стикер.”
Оспорените от жалбоподателя разпоредби
на чл. 11, ал. 2, 3 и 4 на Наредбата за условията
и реда за събиране на винетни такси за платено
ползване на определени републикански пъти-
ща за определен срок имат следното съдържа-
ние: “...…(2) При унищожаване на залепената
част от годишния винетен стикер в резултат на
производствен дефект на винетката или счуп-
ване на предното стъкло и при предявяване на
втората част от годишната винетка се издава
дубликат, валиден до изтичането на срока на
първоначално издадения винетен стикер.
(3) Счупването на предното стъкло се уста-
новява с констативен акт на КАТ, а производ-
ственият дефект на винетката—при оглед, из-
вършен от представители на областните звена
на Изпълнителна агенция “Пътища”.
(4) Производството за издаване на дубликат
започва от собственика или ползвателя на път-
ното превозно средство с молба до ръководите-
ля на областното звено на Изпълнителна аген-
ция “Пътища”, към което се прилагат копие от
акта за собственост или ползване на пътното
превозно средство, актът за констатиране на
счупването или производствения дефект, вто-
рата част от годишния винетен стикер и частта,
която е била залепена на счупеното стъкло, или
частта с фабричния дефект (отлепена след из-
вършване на огледа за установяване на нейната
негодност).”
Според оплакването в жалбата посочените
правни норми противоречат на чл. 114 от Кон-
ституцията на Република България: “Въз осно-
ва и в изпълнение на законите Министерският
съвет приема постановления, разпореждания и
решения. С постановления Министерският съ-
вет приема и правилници и наредби.”, както и
на чл. 12 от Закона за нормативните актове,
който гласи: “Актът по прилагане на закон може
да урежда само материята, за която е предвиде-
но той да бъде издаден.” Липсвала първична
регламентация, а също и законова делегация,
по силата на която да бъде създадена процеду-
ра за замяната на повредени, унищожени или
откраднати винетни стикери. Министерският
съвет бил оправомощен да определи само реда
и условията за събиране на винетни такси. Уред-
бата противоречала и на чл. 10а, ал. 5 от Закона
за пътищата, според който доказателство за
платената винетна такса представлява само
другата половина от документа. Различието
между законовата регламентация и атакувани-
те разпоредби можело да доведе до фактическа
невъзможност за част от лицата, чийто вине-
тен стикер липсва, например поради кражбата
на предното стъкло, да докажат плащането на
пътната такса.
Петчленният състав на Върховния админис-
тративен съд намира, че разпоредбите по чл. 11,
ал. 2, 3 и 4 от Наредбата за условията и реда за
събиране на винетни такси за платено ползване
на определени републикански пътища за опре-
делен срок не противоречат на чл. 114 от Кон-
ституцията на Република България, който съ-
държа изброяване на подзаконовите норматив-
ни актове, издавани от Министерския съвет. Не
може да бъде споделен и доводът за противоре-