Държавен вестник, бр. 90, 2010 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  90
(ii) правомощието на държавата на знамето 
да упражни юрисдикцията си и да контролира 
административните, техническите и социалните 
въпроси по отношение на  кораба.
(d) Всяка мярка, взета по реда на този член, 
се изпълнява от правоохранителни или други 
оправомощени длъжностни лица, намиращи 
се на военни кораби или самолети или на 
други кораби или самолети, ясно обозначени 
и разпознаваеми като такива в служба на пра­
вителството, които са надлежно оправомощени 
за целта, като независимо от членове 2 и 2bis 
се прилагат разпоредбите по този член.
(е) По смисъла на този член „правоохра­
нителни или други оправомощени длъжностни 
лица“ означава униформени или по друг начин 
ясно разпознаваеми членове на правоохрани­
телни или други държавни органи, надлежно 
оправомощени от своята държава. За конкретна­
та правоохранителна цел съгласно конвенцията 
правоохранителните или другите оправомощени 
длъжностни лица представят за преглед от 
капитана на кораба подходящи издадени от 
държавата идентификационни документи при 
качване на борда.
11. Този член не се прилага и не ограни­
чава качването на борда на кораб, намиращ 
се  в териториалното море на някоя държава, 
осъществено от държава-страна в съответ­
ствие с международното право, включително 
качването на борда на основание право на 
посещение, оказване на помощ на лица, кораби 
и имущество, които са в беда или опасност, 
или даването на разрешение от държавата на 
знамето да се предприемат правоохранителни 
или други действия. 
12. Държавите-страни се насърчават да 
разработят стандартни оперативни процедури 
за съвместни операции по реда на този член 
и да се допитват, когато е уместно, до други 
държави-страни с оглед уеднаквяването на тези 
стандартни оперативни процедури за провеж­
дане на операции.
13. Държавите-страни могат да сключват 
договори или споразумения помежду си за 
облекчаване на правоохранителните операции, 
осъществявани в съответствие с този член.
14. Всяка държава-страна взема подходящи 
мерки да гарантира, че нейните  правоохранител­
ни или други оправомощени длъжностни лица и 
правоохранителните или другите оправомощени 
длъжностни лица на други държави-страни, 
действащи от нейно име, са упълномощени да 
действат по реда на този член.
15. При или след депозиране на документа 
си за ратификация, приемане, утвърждаване или 
присъединяване всяка държава-страна посочва 
органа или, при необходимост, органите, които 
получават и предоставят отговори по молби за 
подпомагане, потвърждаване на националност 
и разрешение за вземане на подходящи мерки. 
Посочването, включително информация за 
връзка, се съобщава на Генералния секретар 
в срок един месец от момента, когато дър­
жавата стане страна, който уведомява всички 
останали държави-страни в срок един месец 
от посочването. Всяка държава-страна отговаря 
за навременното изпращане на уведомление 
посредством Генералния секретар относно 
настъпилите в посочването или информацията 
за връзка промени.“
Член 9
Член 10, алинея 2 се заменя със следния 
текст:
„2. На всяко лице, задържано под стража 
или спрямо което са взети други мерки или се 
провежда производство в съответствие с тази 
конвенция, следва да бъде осигурено справед­
ливо отношение, включително възможност да 
се ползва от всички права и гаранции в съ­
ответствие с правото на държавата, на чиято 
територия то се намира, и от приложимите 
разпоредби на международното право, вклю­
чително на международното право на правата 
на човека.“
Член 10
1. Член 11, алинеи 1, 2, 3 и 4 се заменят 
със следния текст:
„1. Престъпленията по членове 3, 3bis, 3ter 
и 3quater се считат за включени като престъ­
пления, даващи основания за екстрадиция във 
всеки съществуващ договор за екстрадиция 
между всеки две от държавите-страни. Дър­
жавите-страни се задължават да включват 
тези престъпления като престъпления, даващи 
основания за екстрадиция във всеки бъдещ до­
говор за екстрадиция, който предстои да бъде 
сключен  между тях.
2. Ако държава-страна, поставяща екстра­
дицията в зависимост от съществуването на 
договор за екстрадиция, получи искане за ек­
страдиция от друга държава-страна, с която тя 
не е свързана чрез такъв договор, замолената 
държава-страна може по своя преценка да 
смята конвенцията като правно основание за 
екстрадиция за посочените в членове 3, 3bis, 
3ter и 3quater престъпления. Екстрадицията е 
зависима от другите условия, предвидени в за­
конодателството на помолената държава-страна. 
3. Държавите-страни, които не поставят ек­
страдицията в зависимост от съществуването на 
договор, признават посочените в членове 3, 3bis, 
3ter и 3quater престъпления като престъпления, 
даващи основания за екстрадиция при условия, 
предвидени от правото на замолената държава.
4. С цел осъществяване на екстрадиция между 
държавите-страни посочените в членове 3, 3bis, 
3ter и 3quater престъпления при необходимост 
могат да се смятат извършени както на мястото 
на извършването, така и на мястото, което е 
под юрисдикцията на държавата-страна, искаща 
екстрадицията.“