Държавен вестник, бр. 46, 2005 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  46
(2) Разрешение за транзит на български граж-
данин се дава при условията, при които се до-
пуска екстрадиция.
(3) При използването на въздушен транспорт:
1. ако е предвидено кацане, молещата дър-
жава представя молба за транзит преди извър-
шването на транзита;
2. в случай на непредвидено кацане молеща-
та държава незабавно след кацането представя
молба за транзит.
(4) Молбата за транзит по ал. 3 се изпраща
по реда на чл. 13, ал. 4 и има действието на молба
за временно задържане под стража.
(5) Разпоредбите на този член се прилагат
съответно и когато компетентните български
органи поискат транзит през територията на
друга държава.
Раздел II
Задължения на Република България като
молеща държава
Приемане на екстрадирано лице
Чл. 30. (1) Екстрадирано в Република Бъл-
гария лице се приема по реда на чл. 26.
(2) Лицето се настанява незабавно в място за
изтърпяване на наказание лишаване от свобода,
ако трябва да изтърпи наложено наказание, или
в място за изпълнение на мярка за неотклоне-
ние задържане под стража. Компетентният ор-
ган по чл. 23 се уведомява незабавно.
Съдене на лице, предадено от друга държава—
принцип на особеността
Чл. 31. (1) Лицето, предадено от друга дър-
жава, може да бъде съдено само за престъпле-
нието, за което е предадено, освен ако:
1. е последвало съгласие на другата държава
за съденето му и за друго престъпление, извър-
шено преди предаването му, или
2. то е имало възможност да напусне терито-
рията на Република България и не го е направи-
ло до 45 дни от окончателното му освобождава-
не или се е завърнало отново на нея, след като
я е напуснало.
(2) Молба за получаване на съгласие по ал. 1,
т. 1 се изпраща на другата държава от съответ-
ния орган по чл. 23 при спазване изискванията
на чл. 9, ал. 3.
(3) Ако предаденото лице е извършило или
е осъдено и за друго престъпление, наказател-
ното производство за това престъпление или
изпълнението на наложеното наказание се спи-
ра до получаване на отговор от замолената
държава.
(4) При изменение на обвинението срещу
предаденото лице в хода на наказателното про-
изводство, ако новото обвинение е за прес-
тъпление, за което се допуска екстрадиция,
наказателното производство продължава по
новото обвинение, без да е необходимо полу-
чаване на съгласие по ал. 1—3 от предалата
лицето държава.
Последваща екстрадиция в трета държава
Чл. 32. Когато трета държава поиска екс-
традиция на лице, което не е български гражда-
нин, за извършени от него престъпления преди
предаването, различни от тези, за които лицето
е екстрадирано в Република България, тази
екстрадиция не може да се извърши без съгла-
сието на държавата, екстрадирала лицето в
Република България.
Привидна екстрадиция
Чл. 33. Не се допуска предаване на лице чрез
трансфер, изгонване, препредаване на държав-
ната граница или друг начин, който прикрива
екстрадиция.
Разноски
Чл. 34. (1) Разноските за екстрадицията,
направени на територията на Република Бъл-
гария като замолена държава, се поемат от нея
при условията на реципрочност.
(2) Разноските за транзит през територията
на Република България при екстрадиция се
поемат от молещата държава.
Г л а в а  п е т а
ПРЕДАВАНЕ ВЪЗ ОСНОВА НА ЕВРО-
ПЕЙСКА ЗАПОВЕД ЗА АРЕСТ
Раздел I
Приложно поле, форма и съдържание на Евро-
пейската заповед за арест
Предаване на лице между държави—членки
на Европейския съюз
Чл. 35. Задържане и предаване на лице с цел
провеждане на наказателно преследване, изпъл-
нение на наказание лишаване от свобода или
мярка, изискваща задържане, между Републи-
ка България и държавите—членки на Европейс-
кия съюз, се извършва въз основа на Европейс-
ка заповед за арест при условията и по реда,
предвидени в тази глава.
Условия за прилагане на Европейска заповед
за арест
Чл. 36. (1) Европейска заповед за арест се
издава за лица, извършили деяния, които се на-
казват съгласно правото на издаващата държа-
ва с лишаване от свобода или мярка, изискваща
задържане не по-малко от една година или с друго
по-тежко наказание, или ако наложеното нака-
зание лишаване от свобода или мярката, изиск-
ваща задържане, е не по-малко от 4 месеца.
(2) Предаването въз основа на Европейска
заповед за арест се осъществява, ако деянието,
за което е издадена заповедта, съставлява прес-
тъпление и по законодателството на Републи-
ка България. Не може да бъде отказано изпъл-
нение на Европейска заповед за арест във връз-
ка с данъци, такси, мита или валутен обмен на
основание, че българското законодателство не
предвижда същия вид данък или такса или не
урежда по същия начин данъците, таксите,
митата или валутния обмен както законодател-
ството на издаващата държава членка.