Държавен вестник, бр. 106, 2006 г., стр. 149

Б Р О Й  106
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  149
Качествени критерии
Чл. 306. (1) Системата за управление на рис-
ка следва да обхваща всички съществени за бан-
ката рискове и да отговаря на следните качест-
вени критерии:
1. вътрешният модел за оценяване на риска е
неразделна част от ежедневния процес за управле-
ние на риска в банката и служи като основа за
отчитане на рисковите експозиции пред съответ-
ното лице от компетентния орган за управление;
2. банката разполага със специализирано звено
за контрол на риска, функциониращо независимо
от звената, ангажирани в търговската дейност,
отчитащо се пред съответното лице от компетен-
тния орган за управление и отговорно за:
а) разработване и внедряване на системата за
оценяване и управление на риска;
б) изготвяне и анализиране на ежедневни отче-
ти за резултатите от модела и предлагане на мер-
ки за спазване на рисковите лимити;
в) провеждане на първоначалното и последва-
щи утвърждавания на вътрешния модел;
3. компетентните органи за управление на бан-
ката участват активно в процеса по контрол на
риска. Ежедневните отчети, изготвяни от звеното
за контрол на риска, се преглеждат от орган с пра-
вомощия за взимане на решения за намаляване на
позиции, поемани от отделните дилъри; и/или на
общата рискова експозиция на банката;
4. банката разполага с достатъчно на брой ква-
лифицирани специалисти за работа с усъвършенс-
твани модели при търгуването, бек-офиса, конт-
рола на риска и одита;
5. банката прилага процедури за наблюдение и
спазване на приетите писмени вътрешни полити-
ки и механизми за цялостното функциониране на
системата за оценяване и управление на риска;
6. историческите резултати от моделите са до-
казано надеждни, с приемлива точност и надлеж-
но документирани;
7. банката провежда периодично изчерпателни
стрес-тестове, резултатите от които се преглеж-
дат от съответното лице от компетентния орган за
управление на банката и се отразяват при опреде-
ляне на политиката и лимитите. Този процес след-
ва да е насочен към рисковете, които не са обхва-
нати в подходяща степен в модела за стойност под
риск, като:
а) неликвидност на пазари при влошени пазар-
ни условия;
б) риска от концентрация;
в) еднопосочност на пазара;
г) събитиен риск;
д) риска от внезапно неизпълнение (jump-to-
default);
е) нелинейност на продуктите;
ж) позиции в опции, за които вероятността да
се упражнят е пренебрежимо малка (deep out-of-
the-money);
з) позиции, обект на прекъсване (gapping) на
цените;
8. специализираното звено за вътрешен конт-
рол на банката извършва проверка на системата
за измерване на риска.
(2) Използваните шокове по ал. 1, т. 7  отразя-
ват естеството на портфейлите и времето, което се
изисква за хеджиране или управление на рискове-
те при тежки пазарни условия.
(3) Проверката по ал. 1, т. 8 включва както
дейността на търговските звена, така и на  звеното
за контрол на риска. Най-малко веднъж годишно
банката извършва проверка на цялостния си про-
цес по управление на риска, която задължително
обхваща:
1. пълнотата и актуалността на документация-
та за системата и процеса по управление на риска,
както и организацията на звеното за контрол на
риска;
2. използването на оценките за пазарните рис-
кове в ежедневното управление на риска и целост-
та на управленската информационна система;
3. процеса на одобрение на моделите за ценооб-
разуване, съобразено с риска и системите за оцен-
ка, използвани от фронт-офиса и бек-офиса;
4. обхвата на пазарните рискове, включени в
модела за измерване на риска и утвърждаването
на значимите промени в процеса на измерване на
риска;
5. точността и пълнотата на данните за позици-
ите, точността и уместността на допусканията за
променливостта и корелационните коефициенти
и точността на оценките и изчисленията за чувст-
вителност към риск;
6. процеса по потвърждаване на съвместимост-
та, навременността и надеждността на информа-
цията, използвана във вътрешните модели, вклю-
чително независимостта на информационните из-
точници;
7. процеса на потвърждаване на резултатите от
бек-тестовете за точността на използвания модел.
Количествени критерии
Чл. 307. (1) При изчисляване на стойността под
риск се спазват следните минимални количестве-
ни критерии:
1. стойността под риск се изчислява най-малко
ежедневно;
2. използва се 99-процентов едностранен дове-
рителен интервал;
3. стойността под риск се изчислява за 10-дне-
вен равностоен период на държане;
4. стойността под риск се изчислява въз основа
на исторически период на наблюдение от най-мал-
ко една година, освен когато съществено увеличе-
ние в променливостта на цените налага по-къс
период на наблюдение;
5. множеството от данни се осъвременява поне
веднъж на всеки три месеца или по-често, когато
пазарните цени са обект на съществени промени.
(2) Използваният модел следва да обхваща всич-
ки съществени рискове, свързани с опции или по-
добни позиции, като всички необхванати от моде-
ла рискове следва да са покрити в подходяща сте-
пен със собствен капитал.
Рискови фактори
Чл. 308. (1) Моделът за измерване на риска
следва да обхваща достатъчен брой рискови фак-
тори в зависимост от дейността на банката на съ-
ответните пазари.
(2) При определяне на рисковите фактори се
спазват минималните изисквания по чл. 309—312.
(3) Банката може да използва оценки на коре-
лационни коефициенти между отделните рискови
фактори, когато емпирична проверка доказва, че