Държавен вестник, бр. 22, 2017 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  22
Съгласно чл. 35, ал. 2 от Указ № 883 от 
24.04.1974 г. за прилагане на Закона за нор-
мативните актове (ЗНА) „Когато с нов се 
замества действащ нормативен акт, правилата 
за неговото отменяне, както и правилата за 
отменяне, изменяне и допълване на други 
нормативни актове се включват в заключи-
телните разпоредби“.
Законодателят допуска изменяне или до-
пълване на друг нормативен акт с разпоредба 
в преходните и заключителните разпоред-
би, както е направено с § 6 от преходните 
и заключителните разпоредби на Наредба 
№ 19 за утвърждаване на медицински стан-
дарт „Акушерство и гинекология“. Наредба 
№ 41/2010 г. и Наредба № 19/2014 г. са нор-
мативни актове от една и съща степен и 
уреждат медицински стандарти в една и съща 
област – здравеопазване. В този смисъл е и 
Решение № 1 от 31.03.2011 г. на Конституци-
онния съд на Република България. 
Оплакването за допуснато нарушение на 
чл. 11, ал. 1 ЗНА е неоснователно. 
Нормата на чл. 11, ал. 1 ЗНА предвижда, 
че отмяна на закон и замяната му с нов, 
който се отнася до същата материя, се до-
пуска само ако промените са многобройни и 
важни. Видно от съдържанието на цитираната 
разпоредба, законодателят е предвидил две 
кумулативни предпоставки, които огранича-
ват случаите на отмяна на действащ закон 
и замяната му с нов с цел да се гарантира 
правната сигурност и стабилитет на регули-
раните правоотношения. Извън тази хипотеза 
промените се извършват чрез изменение и/
или допълнение на нормативния акт. 
От значение за правилното прилагане 
на предписанието на чл. 11, ал. 1 ЗНА е 
определянето на неговия обхват на дейст-
вие. Въведеното с посочената разпоредба 
правило е неотносимо към подзаконовите 
нормативни актове, какъвто е процесната 
наредба. Граматическото, логическото и сис-
тематическото тълкуване на нормата води на 
извод, че обсегът є на действие е изключен 
досежно административните нормативни 
актове. Редакцията на разпоредбата изрично 
и недвусмислено установява важимост на 
изискването само за закон, а не за всеки 
нормативен акт. В случая понятието „закон“ 
не е употребено в широк смисъл и не може 
да бъде отъждествено с нормативен акт като 
родово понятие, т.е. като общо означение на 
съдържащ правила за поведение акт съгласно 
чл. 1а ЗНА. Приложното поле на цитираната 
норма е ограничено само по отношение на 
закона като вид нормативен акт по смисъла 
на чл. 3, ал. 1 ЗНА. Прилагането на изис-
кването на чл. 11, ал. 1 ЗНА към всички 
видове нормативни актове не кореспондира 
на духа и целите на релевантната правна 
рамка. Законът урежда първично или въз 
основа на Конституцията обществени отно-
шения, които се поддават на трайна уредба 
според предмета или субектите в един или 
няколко института на правото или техни 
подразделения – чл. 3, ал. 1 ЗНА. Наредбата 
се издава за прилагане на отделни разпоред-
би или подразделения на нормативен акт от 
по-висока степен – чл. 7, ал. 2 ЗНА. Съпос-
тавката на хипотезата на чл. 11, ал. 1 ЗНА с 
останалите текстове на същия закон сочи на 
ясно проведено разграничение между закона 
по смисъла на чл. 3 ЗНА и подзаконовите 
нормативни актове, като именно първичният 
и траен характер на законодателната уредба, 
за разлика от динамиката на производното 
нормативно регулиране, обуславя въведеното 
специално правило относно условията, при 
които законите могат да бъдат отменени и 
заменени с нови, отнасящи се до същите 
въпроси. Естеството и характерът на нор-
мативните актове от по-ниска степен, от 
своя страна, предпоставя облекчен правен 
режим на предпоставките за промени в тях, 
респ. отрича приложимостта на критериите 
по чл. 11, ал. 1 ЗНА в хипотезата на прие-
мане на административен нормативен акт. 
Когато правилата за закон се прилагат и за 
други нормативни актове, това е изрично 
предвидено в закона – чл. 4, ал. 2 ЗНА, къ-
дето е посочено, че правилата за законите 
се прилагат и по отношение на кодексите. В 
контекста на изложеното въпросът за спаз-
ването на изискването за многобройност и 
същественост на промените в наредбата в 
случая е без правно значение. Като е издал 
нова наредба на мястото на досегашната, 
министърът на здравеопазването не е упраж-
нил нормотворческата си компетентност в 
нарушение на процесуалните правила, респ. 
в ненадлежна форма.
Според чл. 26 ЗНА изработването на 
проект на нормативен акт се извършва при 
зачитане на принципите на обоснованост, 
стабилност, откритост и съгласуваност 
(ал. 1). Преди внасянето на проект на нор-
мативен акт за издаване или приемане от 
компетентния орган съставителят на проекта 
го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
като на заинтересованите лица се предоставя 
най-малко 14-дневен срок за предложения и 
становища по проекта (ал. 2). А разпоредбата 
на чл. 28 ЗНА урежда изисквания за моти-
вите към подзаконовите административни 
актове. Нормата предвижда, че проектът на 
нормативен акт заедно с мотивите се внася 
за обсъждане и приемане от компетентния 
орган. Мотивите съдържат: причините, ко-
ито налагат приемането; целите, които се 
поставят; финансовите и други средства, 
необходими за прилагането на новата уред-
ба; очакваните резултати от прилагането,