Държавен вестник, бр. 119, 2002 г., стр. 56

С Т Р .  56
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  119
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 11701
от 18 декември 2002 г.
по административно дело № 6576 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Иван
Трендафилов, Сребрина Христова, Виолета
Ковачева, Здравка Шуменска, при участието на
секретар-протоколиста Нина Спасова разгледа
административно дело № 6576 по описа на Вър-
ховния административен съд—петчленен със-
тав, за 2002 г., докладвано от съдията Здравка
Шуменска.
Производството е по реда на чл. 23 във връз-
ка с чл. 5, т. 1 от Закона за Върховния админис-
тративен съд.
Образувано е по жалба на Тинка Тошкова
Гергова с искане да бъде отменен като незако-
носъобразен § 1 от допълнителните разпоредби
на Наредбата за пенсиите (НП), приета с Пос-
тановление № 30 от 10 март 2000 г. на Минис-
терския съвет. С този параграф е дадено норма-
тивно определение на “възрастта по чл. 68 от
Кодекса за задължителното обществено осигу-
ряване”, като тя е дефинирана като “възрастта
по чл. 68, ал. 1—3 КЗОО”. Жалбоподателят се
позовава на липсата в тази разпоредба на ал. 4
от чл. 68 КЗОО, която регламентира възмож-
ността за реализиране на право на пенсия за
осигурителен стаж и възраст при по-облекчен
режим. Констатира се противоречие между
обжалваната разпоредба и тези на чл. 82 и 84
КЗОО, които уреждат условията за отпускане и
получаване на наследствена пенсия, както и на
добавка от пенсията на починал съпруг. На
практика става невъзможно да се отпусне нас-
ледствена пенсия за осигурителен стаж и въз-
раст по условията на чл. 68, ал. 4 КЗОО, както
и да се определи добавка от такава пенсия по
реда на чл. 84 КЗОО. Поради обстоятелството,
че в Кодекса за задължителното обществено
осигуряване няма такава разпоредба като об-
жалваната, а последната има непосредствена
връзка с разпоредбата на чл. 32, ал. 2 от Наред-
бата за пенсиите, която посочва, че при преце-
няване правото на наследствена пенсия за оси-
гурителен стаж и възраст от наследодател, кой-
то не е бил пенсионер, се счита, че той със смърт-
та си отговаря на изискването за навършена
възраст по чл. 68 КЗОО, се стига до положение,
че с подзаконов нормативен акт се въвежда
ограничение в реализиране на правото на опре-
делен вид пенсия, обуславя се невъзможност за
избиране на по-благоприятен вид наследствена
пенсия и до преграждане пътя за последващо
осъществяване на друго осигурително право,
като това на добавка от пенсията на починал
съпруг. Това е недопустимо именно поради
констатираното противоречие между тази нор-
ма от по-нисък ранг с норми от по-висок ранг,
което обуславя необходимостта тази разпоред-
ба да бъде отменена като незаконосъобразна.
Иска се от съда да се отмени разпоредбата на
§ 1 от допълнителните разпоредби на Наредба-
та за пенсиите като такава.
Ответната страна по жалбата—Министер-
ският съвет на Република България, чрез про-
цесуалния си представител оспорва жалбата и
застъпва становището, че обжалваната разпо-
редба не противоречи на нормите на чл. 82 и 84
от Кодекса за задължителното обществено оси-
гуряване. Според него една от предпоставките
за възникване на правото на пенсия е навърш-
ването на определена възраст. Същата е про-
меняща се във времето величина. В разпоред-
бата на чл. 68, ал. 4 КЗОО тя е определена на
65 години, постоянна е и се отнася в еднаква
степен към мъжете и жените, които биха мог-
ли да се пенсионират по условията є. В случая
възрастта се използва като критерий за въз-
никване на определени права, поради което об-
жалваният текст не противоречи на закона.
Следва да се има предвид и че съгласно чл. 81
КЗОО пенсия от починало лице може да се
отпусне, ако са налице общите условия за от-
пускане на пенсията или ако такава вече е била
отпусната на това лице. При това положение
няма пречка и да се премине от един в друг вид
наследствена пенсия.
На основание чл. 21 от Закона за Върховния
административен съд като заинтересувана стра-
на е конституирано Министерството на труда и
социалната политика, което чрез началник-
отдел “Правно обслужване” дава писмено ста-
новище по жалбата. Според него жалбата се
явява неоснователна, понеже в чл. 80 КЗОО са
посочени изрично и изчерпателно видовете
пенсии, които не могат да преминават в наслед-
ствени. По аргумент на противното от тази
разпоредба се прави изводът, че всички остана-
ли лични пенсии могат да преминат в наследс-
твени, включително и спорният вид лична пен-
сия за осигурителен стаж и възраст по чл. 68,
ал. 4 КЗОО. Включването на възрастта по чл. 68,
ал. 4 КЗОО за определяне на момента, от който
би възникнало право на наследствена пенсия,
означава повишаване на изискуемата за това
възраст за мъжете и за жените, понеже съглас-
но разпоредбата на чл. 82, ал. 2 КЗОО наслед-
ствена пенсия може да се получава от преживе-
лия съпруг 5 години преди възрастта по чл. 68
КЗОО или преди тази възраст, ако е нетрудо-
способен. По този начин би се стигнало до по-
ложение никое лице да не може да получава
наследствена пенсия преди навършване на 60-
годишна възраст. Това противоречи на основ-
ната идея на законодателя, че преживелият съп-
руг значително по-рано има нужда от този вид
парична помощ и социално неоправдано е за-
вишаването на тази възрастова граница. Изло-